СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2026 року Справа № 480/2495/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Державний виконавець ВПВР УЗПВР у м. Києві та Київській області ЦМУМЮ (м. Київ) Бочковський Тарас Олександрович про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, - 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" з позовною заявою до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Державний виконавець ВПВР УЗПВР у м. Києві та Київській області ЦМУМЮ (м. Київ) Бочковський Тарас Олександрович і просить, з урахуванням уточнених позовних заяв :
- визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні ВП №75225068 з примусового виконання виконавчого листа №480/6703/23;
- зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вжити передбачених законодавством заходів у виконавчому провадженні ВП №75225068 з примусового виконання виконавчого листа №480/6703/23. 
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України. В судовому засіданні 17.0.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Про розгляд справи учасники справи повідомлені належним чином.
Судовий розгляд, враховуючи клопотання учасників справи, відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів справи.
У відповідності до вимог ст. 229 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
03 квітня 2024 року рішенням Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/6703/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військового ліцею Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
06 травня 2024 року Сумським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №480/6703/23 з виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року , що набрало законної сили 06 травня 2024 року. 
Відповідачем 06 червня 2024 року відкрито виконавче провадження №75225068 з примусового виконання виконавчого листа №480/6703/23, виданого Сумським окружним адміністративним судом. Стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 32 000 грн., надано час на виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.
11 червня 2024 року ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/6703/23.
19 червня 2024 року зупинено виконавче провадження №75225068 на підставі частини першої статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з поновленням судом строку подання апеляційної скарги.
06 вересня 2024 року постановою Другого апеляційного адміністративного суду рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/6703/23 залишено без змін в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно.
ІНФОРМАЦІЯ_1 (Боржник) частково проведено нарахування та виплатити ОСОБА_1 (Стягувач) грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно.
24 липня 2025 року постановою державного виконавця поновлено виконавче провадження ВП №75225068.
Позивач зазначає, що станом на 08 квітня 2026 року рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року в справі №480/6703/23 не виконано, заходи з примусового виконання не вживаються з моменту поновлення виконавчого провадження.
Позивач неодноразово поштовою кореспонденцією (електронною) через представника звертався до державного виконавця та начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо вжиття заходів з виконання рішення суду.
Відповіді на звернення не надходили, позивачу не відомо чи вживалися всі необхідні дії для виконання виконавчого провадження, заборгованість за даним виконавчим провадженням збільшується, заходів передбачених законом щодо стягнення заборгованості не вживаються. Через відсутність зворотної інформації від відповідача вважає, що є очевидною бездіяльність державного виконавця щодо виконання судового рішення.
Крім того, в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація щодо вчинення виконавчих дій з моменту прийняття до виконання виконавчого провадження після поновлення виконавчих дій, тобто з 24 липня 2025 року.
Враховуючи, що жодних постанов про вчинення виконавчих дій, зокрема, постанов про накладення на боржника штрафу за наявну заборгованість зі сплати аліментів та не надання роз`яснень, є очевидною бездіяльністю державного виконавця.
Відповідач у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Щодо суті спірних правовідносин, зазначає, що 14.06.2024 до відділу надійшла заява від ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.06.2024 до якої долучено ухвала № 480/6703/23 від 11.06.2024 Другого апеляційного адміністративного суду про прийняття апеляційної скарги до розгляду у справі, у зв`язку з чим 19 червня 2024 року постановою державного виконавця зупинено виконавче провадження.
24.07.2025 державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.
Державним виконавцем винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних, а саме: внесено зміни до резолютивної частини після апеляційного перегляду рішення суду по справі № 480/6703/23..
11.08.2025 на адресу Відділу надійшов лист від ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким повідомлено, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду № 480/6703/23 від 03.04.2024 ОСОБА_1 була виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно в розмірі 11243,67 грн на підставі наказу ОКОіЗ №983-АГ від 27.09.2024 згідно з платіжною інструкцією №2811 від 02.10.2024 та №3087 28.10.2024, що підтверджується довідкою розрахунком №46. 
Таким чином, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 у справі № 480/6703/23 в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби в Державній прикордонній службі України речове майно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 178 від 13.03.2016 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу, було в повному обсязі виконано боржником до винесення постанови про поновлення виконавчого провадження № 75225068 від 24.07.2025.
Боржником повідомлено про виконання рішення у повному обсязі, разом з тим стягувачем не спростовано вищезазначеної інформації у зв`язку з чим у державного виконавця відсутні підстави для накладення штрафу.
Відповідач зазначає, що позивачем зазначаються недостовірні дані суду, оскільки з 25.07.2025 жодні звернення позивача на поштову та електронну адресу відповідача не надходили. Позивачем не надано жодних підтверджень направлення до Відділу та отримання Відділом скарг від 04.03.2026 та від 15.01.2026.
Також зазначає, що позивачем безпідставно зазначається в позові про те, що в межах спірного виконавчого провадження жодних постанов про вчинення виконавчих дій, зокрема, постанов про накладення на боржника штрафу за наявну заборгованість зі сплати аліментів та не надання роз`яснень, є очевидною бездіяльністю державного виконавця. Відповідач звертає увагу, що у Відділі провадження щодо стягнення аліментів не перебуває. Додатково повідомляє, що державний виконавець Бочковський Тарас Олександрович не є виконавцем в рамках виконавчого провадження № 75225068.
Вищенаведені факти свідчать про необґрунтованість позову та навмисне введення в оману суду. Враховуючи зазначене , просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши заяви по суті спору учасників справи, дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі по тексту - Закон № 1404-VIII).
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за виконавчими листами, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
За змістом частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2, ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Отже, законодавством не передбачено повноважень державного виконавця здійснювати заходи примусового виконання судового рішення в інший спосіб, ніж визначений безпосередньо самим судовим рішенням та Законом України "Про виконавче провадження".
В даному випадку, матеріалами справи підтверджується, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження №75225068.
На час розгляду справи в суді виконавче провадження не закінчено, в АСВП має стан ВП «відкрито».
Матеріалами справи підтверджується, що після поновлення виконавчого провадження 24.07.2025 державним виконавцем не вчиняються жодні виконавчі дії, жодної постанови не прийнято.
Відповідач у відзиві зазначає, що боржником повідомлено про виконання судового рішення у повному обсязі, у зв`язку із чим у державного виконавця відсутні підстави для накладення штрафу.
Разом із тим, обґрунтовуючи не вчинення жодних виконавчих дій, наявністю повідомлення боржником виконання судового рішення, судом враховується наступне.
В матеріалах виконавчого провадження, копії з якого надано до матеріалів справи, наявний лист від боржника - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким повідомлено, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду № 480/6703/23 від 03.04.2024 ОСОБА_1 була виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно в розмірі 11243,67 грн на підставі наказу ОКОіЗ №983-АГ від 27.09.2024 згідно з платіжною інструкцією №2811 від 02.10.2024 та №3087 28.10.2024, що підтверджується довідкою розрахунком №46. 
Разом із тим, державним виконавцем не з`ясовано, не досліджено чи у повному обсязі виконано боржником судове рішення в порядку та спосіб, передбачений судовим рішенням.
Зокрема не з`ясовується чи нараховано чи ні позивачу грошова компенсація за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами предметів речового майна визначеними станом на 01.01.2023 року розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від січня 2023 року "Про доведення закупівельної вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації", з урахуванням проведених виплат, як зазначено у рішенні суду по справі №480/6703/23.
Зазначене підтверджується тим, що постанову про закінчення виконавчого провадження 75225068 з підстав виконання боржником судового рішення виконавцем не прийнято, виконавче провадження триває, тобто висновок про виконання судового рішення державним виконавцем не прийнято.
Суд звертає увагу, що за рішенням суду боржник зобов`язаний вчинити певні дії, виконання яких згідно зі ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" має бути перевірене виконавцем у відповідний строк.
Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».
Формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.
В п.9 ч.1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" видно, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно ч.2 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження", що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
За змістом п.21, п.22 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012р. №512/5 (із змінами) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. № 489/20802, закінчення виконавчого провадження здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в ст.39 Закону.
Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.
На зазначене звернув увагу Верховний Суд у постанові від 08 червня 2023 року у справі №640/12200/22.
Таким чином, про закінчення виконавчого провадження з підстав виконання боржником судового рішення приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання рішення та засоби їхнього встановлення.
Суд звертає увагу, що в разі встановлення державним виконавцем факту невиконання судового рішення боржником, він зобов`язаний вчинити дії щодо примусового виконання судового рішення по справі №480/6703/23, в т.ч. і шляхом прийняття відповідної постанови про накладення штрафу на боржника за невиконання судового рішення.
Жодних із постанов, прийняття яких передбачено законом України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не прийнято, вимога про виконання рішення суду до боржника не неправлілася. 
Законодавець передбачив чіткий порядок вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні. Державний виконавець наділений відповідними повноваженнями, він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».
Вчинення державним виконавцем дій, визначених законом для виконання судового рішення, буде вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документа у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.
Статтею 1 Закону № 1404-VІІІ визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та в передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII установлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Отже, під час здійснення виконавчого провадження виконавець зобов`язаний неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вживати заходів щодо примусового виконання рішень, дотримуючись способу та порядку виконання, встановлених виконавчим документом і цим Законом.
Положеннями пункту 1 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.
Аналіз наведеної норми вказує на те, що в межах здійснення виконавчого провадження законодавець наділяє виконавця повноваженням здійснювати перевірку виконання боржниками рішень, які підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону.
Здійснення такої перевірки є правом виконавця, реалізація якого залежить від його розсуду, а не імперативно обов`язковою дією у кожному виконавчому провадженні чи перед кожною процесуальною виконавчою дією.
Відсутність перевірки стану виконавчого провадження сама собою свідчить про порушення виконавцем принципів неупередженості, ефективності, своєчасності і повноти вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні.
Суд враховує, що відповідно до частини четвертої статті 19 Закону № 1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.
Тобто законодавець визначив механізм отримання виконавцем актуальної інформації щодо стану виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню, в разі їх добровільного повного чи часткового виконання боржниками: оперативне інформування виконавця покладається на сторони виконавчого провадження шляхом обов`язкового повідомлення про вказані обставини.
Як зазначено вище, боржником у виконавчому провадженні подана відповідна заява, в якій зазначається фактичне виконання судового рішення.
Доказів того, що виконавець встановив фактичне повне виконання судового рішення та прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження матеріали справи не містять.
При цьому за відсутності постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не вчиняються дії щодо примусового виконання судового рішення в разі встановлення державним виконавцем факту невиконання такого рішення боржником, оскільки постанови про накладення штрафу на боржника державним виконавцем не приймалося, ані не вчиняються виконавчі дії щодо перевірки та з`ясування факту виконання боржником судового рішення, і фактично рішення суду залишається невиконаним, що підтверджується відсутністю постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення з підстав виконання боржником такого судового рішення.
Матеріалами справи підтверджується, що державний виконавець не здійснив жодних дій щодо перевірки стану виконання судового рішення в межах спірного виконавчого провадження.
При цьому висновок про виконання чи невиконання боржником судового рішення по справі №480/6703/23 в межах спірного виконавчого провадження належить до дискреційних повноважень державного виконавця, які повинні бути викладені у відповідному рішенні, прийнятому відповідно до вимог Закону «України «Про виконавче провадження» шляхом прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження або вчинення відповідних дій, направлених на примусове виконання боржником судового рішення, що не здійснюється відповідачем у спірних правовідносинах.
Стосовно посилання відповідача на те, що відсутні звернення та скарги позивача, як стягнувача, до органу ВДВС з приводу ВП№75225068, суд зазначає, що такі обставини не можуть бути підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки порядок виконання судового рішення державним виконавцем визначено чинним законодавством і саме на державного виконавця покладено обов`язок вчиняти відповідні виконавчі дії та приймати вмотивовані постанови, без додаткових звернень чи скаргу стягувачів у відповідному виконавчому провадженні. 
Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги підлягаючи частковому задоволенню.
Зокрема, суд, із врахуванням ст.. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та обрати належний спосіб захисту порушеного права шляхом визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні ВП №75225068 з примусового виконання виконавчого листа №480/6703/23 та зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснити перевірку виконання судового рішення по справі №480/6703/23 в межах виконавчого провадження №75225068 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа - Державний виконавець ВПВР УЗПВР у м. Києві та Київській області ЦМУМЮ (м. Київ) Бочковський Тарас Олександрович про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні ВП №75225068 з примусового виконання виконавчого листа №480/6703/23.
Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Світла, 6,м. Київ) здійснити перевірку виконавчого провадження №75225068 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», стягувачем в якому є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
В задоволенні інших вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя   С.М. Гелета