ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 682/2554/25
Провадження № 22-ц/820/852/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюк О.І.,
секретар судового засідання Плінська І.П., 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Славутська міська рада як орган опіки та піклування, про зменшення розміру аліментів, встановлення контролю за цільовим використанням коштів аліментів, перерахування коштів на особистий рахунок дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Маршал І.М. від 21 січня 2026 року.
Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачки, вказував, що за судовим наказом Славутського міськрайонного суду від 08.10.2019 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки з усіх видів доходу щомісячно до досягнення нею повноліття. 
Після 2019 року матеріальний та сімейний стан позивача істотно змінився - народилася донька ОСОБА_4 , 2021 р.н. Стан здоров`я молодшої дитини є складним та вимагає значних коштів на її утримання, позивач несе регулярні витрати на медичне обслуговування, ліки, спеціальні дієтичні продукти та розвиток дитини. 
Позивач є військовослужбовцем та його дохід становить близько 20000 грн. Сплачуючи 5000 грн. аліментів щомісяця на старшу доньку, позивач вимушений відривати ці кошти від потреб молодшої дитини, що може негативно впливати на стан здоров`я та розвиток останньої. При цьому у старшої дитини ( ОСОБА_5 ) якихось особливих потреб чи додаткових витрат на сьогодні не має - вона здорова, перебуває на повному матеріальному забезпеченні відповідачки і аліменти у розмірі 5000 грн. щомісяця наразі є явно більшими, ніж потрібно для її гармонійного розвитку з урахуванням участі відповідачки.
Зважаючи на значний розмір аліментів (1/4 від доходу позивача), є підстави вважати, що такий розмір перевищує реальні потреби доньки та може використовуватися відповідачкою не за призначенням.
Тому з урахуванням наведеного просив зменшити розмір аліментів, що стягуються із нього на утримання дочки ОСОБА_3 - з частки від усіх видів його доходу до твердої грошової суми 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття; встановити контроль з боку органу опіки та піклування за цільовим використанням відповідачкою коштів аліментів, що сплачуються позивачем на утримання дитини; дозволити перерахування аліментів на особистий рахунок дитини - зобов`язати відповідачку відкрити на ім`я ОСОБА_3 особовий рахунок у Державному ощадному банку України для зарахування аліментних коштів та надати позивачу реквізити цього рахунку; надати позивачу право перераховувати аліменти безпосередньо на зазначений рахунок дитини.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Славутської міської ради, про зменшення розміру аліментів, встановлення контролю за цільовим використанням аліментів, перерахування коштів на особистий рахунок дитини, - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та задовольнити позов. На думку апелянта, суд першої інстанції не дав належної оцінки поданим доказам, помилково звів поняття матеріального стану виключно до розміру доходу позивача, що суперечить змісту ст. 192 СК України. Суд не врахував витрати на лікування та регулярні медичні обстеження молодшої дитини, оплату освітніх послуг, фактичне навантаження після сплати аліментів, співвідношення його доходів та обов`язкових витрат. Суд помилково визнав подані медичні документи щодо стану здоров`я молодшої дитини такими, що не стосуються предмета доказування, хоча наявність іншої дитини та стан її здоров`я відповідно до ст.182 СК України є обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.
Наявність доходу дружини позивача не може бути підставою для відмови у зменшенні аліментів, оскільки обов`язок утримання дітей покладено виключно на батьків. Не враховано, що середньомісячні витрати сім`ї позивача складають 27000 грн., після сплати аліментів у розмірі 5000 грн. сім`я має фактичний дефіцит бюджету. Молодша дитина утримується виключно ним.
Також не враховано, що номінальне зростання його доходу не означає покращення його матеріального стану, оскільки у 2024-2025 рр. зросли ціни на всі види товарів та послуг, реальна купівельна спроможність зменшилася. 

У відзиві ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає правильним висновок суду про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів - позивачем не доведено істотне погіршення майнового стану, а народження другої дитини не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки право цієї дитини на встановлений законом рівень її утримання не порушується.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Судом встановлено, що судовим наказом Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.10.2019 року у справі № 682/2877/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.09.2019 року і до досягнення повноліття дитини.
З 19.03.2021 року ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з ОСОБА_6 (після одруження - ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася донька ОСОБА_4 . 
Згідно довідки про доходи №53/4137 від 19.09.2025 року ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 і його дохід складав: у березні 2025 - 21089,18 грн., з яких стягнуто аліментів - 10386,45 грн.; у квітні 2025 - 21089,18 грн., з яких стягнуто аліментів - 10386,42 грн.; у травні 2025 - 21089,18 грн., з яких стягнуто аліментів - 7342,70 грн.; у червні 2025 - 21089,18 грн., з яких стягнуто аліментів - 5193,21 грн., у липні 2025 - 21300,19 грн., з яких стягнуто аліментів - 5245,17 грн., у серпні 2025 - 22126,71 грн., з яких стягнуто аліментів - 5448,70 грн., у вересні 2025 - 22126,71 грн., з яких стягнуто аліментів - 5448,70 грн.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з недоведеності наявності підстав для зменшення аліментів на утримання доньки сторін. Позивач не довів, що після набрання законної сили судовим рішенням про стягнення з нього аліментів погіршилося його стан здоров`я або матеріальне становище внаслідок народження ще однієї дитини. Позивач також не довів, що сплачувані ним аліменти використовуються відповідачкою не за призначенням, тому відсутні підстави для  встановлення контролю органом опіки та піклування за цільовим використанням відповідачкою аліментів та внесення аліментів на особистий рахунок дитини.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду та наявність підстав для зменшення аліментів на утримання доньки сторін є необґрунтованими.
Так, згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За частиною 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції правильно констатував, що у період з березня по травень 2025 року з позивача стягувалися аліменти за поточні місяці та заборгованість по аліментах, в у період з червня по вересень 2025 року - поточні аліменти. При цьому дохід позивача зріс у порівнянні із березнем до вересня на 1037,53 грн. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача дійсно в новому шлюбі народилася донька ОСОБА_8 . 
Разом з тим, матеріали справи не містять достатніх доказів про те, що народження молодшої доньки істотно погіршило матеріальне становище позивача та зумовило його неспроможність сплачувати аліменти на утримання доньки сторін у визначеному судовим рішенням розмірі.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав про недоведеність порушення права молодшої дитини позивача на належний рівень її утримання у зв`язку зі сплатою аліментів позивачем на утримання доньки сторін у розмірі частки його доходу (заробітку). 
Суд обґрунтовано вказав про необхідність застосування статті 192 СК України в сукупності з іншими нормами матеріального права, що врегульовують питання призначення аліментів на утримання дитини (ст.ст. 180, 182, 183 СК України) і правильно констатував, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
За змістом пунктів 1, 3 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує саме стан здоров`я та матеріальне становище дитини, на утримання якої визначаються аліменти, а також наявність у платника аліментів інших дітей.
Тож суд обґрунтовано не взяв до уваги подані медичні документи щодо стану здоров`я молодшої дитини як такі, що не стосуються предмета доказування. Водночас правильно вказав, що обов`язок утримувати дітей належить виконувати обом батькам, тож за відсутності даних про дохід сім`ї позивача (з врахуванням доходу його дружини) позивачем не доведено недотримання балансу прав та інтересів обох дітей на належне утримання. 
Водночас безпідставним є твердження апелянта, що сплачувані аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , якій вже виповнилося 17 років, у розмірі 5000 грн. щомісячно є явно більшими, ніж потрібно для її гармонійного розвитку з урахуванням участі відповідачки і перевищує реальні потреби доньки, з урахуванням його ж доводів про істотне зниження купівельної спроможності внаслідок інфляції. 
Отже, обґрунтованим є висновок суду, що позивачем не доведено наявність підстав для зменшення аліментів на утримання доньки сторін, встановлених судовим рішенням. 

Суд також правомірно вказав про недоведеність використання відповідачкою аліментів не за цільовим призначенням - в матеріалах справи немає жодних доказів на підтвердження цієї обставини.
Відповідно до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.
За наведеного, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для  встановлення контролю органом опіки та піклування за цільовим використанням відповідачкою аліментів та внесення аліментів на особистий рахунок дитини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 05 травня 2026 року.

Судді       Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк