ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №333/3737/25 Головуючий в 1 інст. Ковальова Ю.В.
Провадження №33/807/400/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Александрова Д.О. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Александрова Д.О. на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 20 квітня 2025 року о 21 годині 20 хвилин, громадянин ОСОБА_1 , знаходячись в м. Запоріжжя на вул. Оріхівське шосе, буд. 14 км, керував автомобілем Mitsubishi Pajero д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеофіксацію, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Александров Д.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова підлягає скасуванню.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ОСОБА_1 участі в розгляді справи не приймав, оскільки про час та місце судового засідання не був повідомлений належним чином. Судові повістки поштовою кореспонденцією не надходили. Оскаржувана постанова йому не надсилалася, а тому ОСОБА_1 не був обізнаний про її існування, через що об`єктивно не міг реалізувати право на захист та апеляційне оскарження у встановлений законом строк. Лише після звернення ОСОБА_1 до адвоката та перевірки останнім інформації 28.11.2025 року, ОСОБА_1 вперше стало відомо про наявність постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2025 року в справі № 333/3737/25. 
Наголошує, що причини пропуску строку є поважними та зумовлені не поведінкою ОСОБА_1 , а порушенням судом першої інстанції правил повідомлення про розгляд та правил вручення/надсилання копії постанови. 
Вважає, що саме по собі посилання на "SMS" (навіть за наявності внутрішньої довідки) не є тотожним доказу вручення повістки у розумінні ст. 277-2 КУПАП і не усуває обов`язку суду пересвідчитись у належному повідомленні, оскільки така форма повідомлення прямо не визначена КУпАП як спосіб вручення повістки. Крім того, ОСОБА_1 не надавав згоди на такий спосіб комунікації і фактично повідомлень від суду не отримував. 
Отже, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_2 без належно підтвердженого своєчасного повідомлення, чим позбавив особу реальної можливості реалізувати права, гарантовані ст. 268 КУпАП, що є істотним процесуальним порушенням, оскільки саме участь особи і її позиція мають вирішальне значення для перевірки як факту "відмови", так і дотримання поліцейськими процедури фіксації та оформлення матеріалів.
Разом із цим, 28 листопада 2025 року захисником було подано апеляційну скаргу в даній справі, яка постановою судді Запорізького апеляційного суду від 10 грудня 2025 року, йому повернута з роз`ясненням права повторного звернення до суду апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. 271 КУпАП. 
Звертає увагу, що апеляційний перегляд у провадженні за КУпАП передбачає перевірку законності та обґрунтованості постанови з можливістю її скасування і направлення справи на новий розгляд або скасування із закриттям справи. У ситуації, коли особу не було належно повідомлено і вона була фактично позбавлена права на захист, постанова не може вважатися законною та обґрунтованою, а порушення не може бути виправдане посиланнями на забезпечення розумних строків, оскільки КУпАП прямо пов`язує можливість розгляду за відсутності особи за наявністю даних про своєчасне сповіщення з та обов`язком вручення повістки.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2025 року, закрити провадження в справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 
13 травня 2026 року адвокат Александров Д.О. звернувся з додатковими пояснення до апеляційної скарги, в яких зазначив, що із відеозапису події не вбачається вимогу поліцейського ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, а одразу заявлено, що він має право відмовитися та має право проїхати до лікаря нарколога. За таких обставин вважає, що відповідь ОСОБА_1 не може розцінюватися як винна, свідома та безумовна відмова від виконання законного обов`язку. Отже, наведені поліцейським формулювання об`єктивно ввело ОСОБА_1 в оману щодо правових підстав її відповіді.
Наполягає, що за вищенаведених обставин висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 є передчасним та необґрунтованим.
Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП, вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2025 року.
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), присутність його захисника – адвоката Александрова Д.О., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справи за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Під час апеляційного перегляду справи адвокат Александров Д.О. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Вказав, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який доставляє особовий склад на лінію бойового зіткнення та забирає їх звідти. Зазначив, що ОСОБА_1 був втомлений, після контузії, а тому поліцейський припустив, що ОСОБА_1 перебуває у нетверезому стані. Стверджує, що ОСОБА_1 не пройшов огляд на стан сп`яніння, оскільки поліцейський роз`яснив йому лише право відмовитись від такого огляду. ОСОБА_1 з урахуванням обов`язку виконати наказ командира у визначений строк, відмовився від огляду. Вважає, якщо б під час його огляду були присутні представники ВСП, ОСОБА_1 мав би можливість роз`яснити їм службову необхідність виконання наказу командира. Наголошує, що поліцейський свідомо ввів в оману ОСОБА_1 про наслідки складання протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Александрова Д.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, перевіряючи законність постановленого судом рішення, суддя апеляційного суду виходить з того, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як вбачається із постанови судді місцевого суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Однак, з таким висновком суду першої інстанції суддя апеляційного суду не може погодитися у зв`язку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що при її розгляді суд першої інстанції не звернув увагу на певні істотні обставини.
Так, звертаючись до змісту оскаржуваної постанови, слід констатувати відсутність належного обґрунтування висновку районного суду про доведеність провини ОСОБА_1 , що вочевидь не надає можливості стверджувати про законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.
Визнаючи провину ОСОБА_1 доведеною, суд не перевірив належним чином докази на підтвердження дотримання працівниками поліції процедури огляду, передбаченої ст. 266 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735 реакції від 9 листопада 2015 року).
Так, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду № 1103 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 17 грудня 2008 року, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. 
Положеннями Інструкції № 1452/735 реакції від 9 листопада 2015 року закріплено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Тобто, згідно наведеного законодавством порядку, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння відбувається за направленням поліцейським особи до найближчого закладу охорони здоров`я.
Перевіряючи доводи апелянта, суддя апеляційного суду звертається до доданих до протоколу доказів. 
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції інкриміновано ОСОБА_1 відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. 
Разом з тим дослідженим під час апеляційного перегляду справи відеозаписом події, який міститься в матеріалах справи зафіксовано зупинку транспортного засобу Mitsubishi Pajero д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 на блок посту. Перевірка документів водія та огляд його особистих речей, після чого поліцейський здійснює візуальний огляд водія, оголошує ознаки наркотичного сп`яніння та одразу повідомляє ОСОБА_1 про те, що він має право відмовити від огляду або пройти огляд у лікаря нарколога. Внаслідок чого, ОСОБА_1 надає відмову від проходження огляду зазначаючи, що йому через пів години необхідно приймати пост чергування.
Отже, оглянутий відеозапис демонструє відсутність належної пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння, що слід вважати формальним підходом з боку співробітників поліції 
Вказані обставини впливають на встановлену ст. 266 КУпАП процедуру огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння, і недотримання вказаної процедури є суттєвим порушенням. 
Враховуючи вищевикладені обставини, суддя апеляційного суду дійшов до висновку про недоведеність матеріалами справи об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а відтак і відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, суддя апеляційного суду вважає необхідним постанову судді скасувати, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Александрову Дмитру Олександровичу, який діє інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Александрова Дмитра Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 20215 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Постанови нову постанову апеляційного суду, якою закрити провадження в справі відносно  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 333/3737/25