ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2026 р. 	Справа № 520/31213/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 (суддя Супрун Ю.О.; м. Харків) по справі № 520/31213/25
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Харківській області , Височанської селищної ради 
треті особи: Державна податкова служба України, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області 
про визнання протиправним та нечинним пункт рішення, скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Височанської селищної ради, Головного управління ДПС у Харківській області, треті особи: Державна податкова служба України, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття в частині пункту 1 рішення XLII сесії VIII скликання Височанської селищної ради від 02.07.2024 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах території Височанської селищної ради».
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 15.05.2025 року №154637-2417-2023-UA63120030000035245 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 83612,51 грн. земельного податку з фізичних осіб за 2025 рік щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6325155300:00:002:0115 розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 03 грудня 2025 року Харківський окружний адміністративний суд позовну заяву ОСОБА_1 - повернув позивачу.
Повертаючи позовну заяву відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, виходив з порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, оскільки заявлені позивачем позовні вимоги мають різні підстави виникнення та мають різне нормативне регулювання, при цьому, такі позовні вимоги не є похідними одна від одної.
Позивач не погодився з ухвалою суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року у справі №520/31213/25 про повернення позовної заяви позивачу ОСОБА_1 , а матеріали справи направити на розгляд суду першої інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки: позовні вимоги заявлені одним позивачем до різних відповідачів; кожна заявлена позовна вимога розглядається в порядку адміністративного судочинства; підсудність кожної позовної вимоги відноситься до Харківського окружного адміністративного суду за вибором позивача та місцезнаходженням одного з відповідачів; основною вимогою є позовна вимога до Височанської селищної ради (оскільки саме цим спірним рішенням було збільшено розмір нормативної грошової оцінки), а рішення другого відповідача – ГУ ДПС в Харківській області є похідним у спірних правовідносинах, оскільки розмір податку (сума платежу) ґрунтується саме на розмірі нормативної грошової оцінки, на підставі якої формується витяг з НГО щодо нормативної грошової вартості земельної ділянки належної позивачу; виключна підсудність різним судам для кожної вимоги законом не визначена; питання про об`єднання або роз`єднання позовних вимог згідно ст. 172 КАС України вирішується на стадії після відкриття провадження у справі, а цього судом першої інстанції не було здійснено; вид адміністративного провадження (спрощене або загальне) обирається судом в ухвалі про відкриття провадження, і є по суті процедурним питанням, та не може перешкодою для звернення до суду. На переконання позивача, постановлення оскаржуваної ухвали порушує право позивача на безперешкодне звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Враховуючи обставини цієї справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до приписів частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
За змістом частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Відповідно до пункту 4 частини 5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Відповідно до п.6 ч. 4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
В свою чергу ст.172 КАС України встановлює правила об`єднання і роз`єднання позовів.
Так, згідно з ч.1 ст.172 КАС України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Пунктом 2 ч. 1 ст.172 КАС України передбачено, що суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами одного й того самого позивача до різних відповідачів.
Відповідно до ч. 3 ст.172 КАС України, об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.
Згідно з ч.ч. 4-5 ст.172 КАС України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Частинами 6-7 ст.172 КАС України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.
Про об`єднання справ в одне провадження або роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.
Таким чином, в одному позові можуть бути об`єднані пов`язані між собою позовні вимоги.
У разі об`єднання в одному позові вимог, які не пов`язані між собою, крім випадків, передбачених ч.ч.4-5ст.172 КАС України, суд має право роз`єднати позовні вимоги.
Водночас, у разі заявлення в одному позові позовних вимог, об`єднання в одне провадження яких не дозволяється ч.ч. 4-5 ст.172 КАС України, суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України.
Крім того, порядок розгляду кількох пов`язаних між собою вимог визначений положеннями ст. 21 КАС України.
Так, відповідно до ч. 1ст. 21 КАС України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.
Частина 2-4 ст. 21 КАС України визначено, що якщо справа щодо пов`язаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один з цих судів за вибором позивача.
Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.
Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна апеляційному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому адміністративному суду, таку справу розглядає апеляційний адміністративний суд.
У той же час, ч. 4 ст. 21 КАС України визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Із системного аналізу наведених норм слідує, що чинним процесуальним законодавством передбачена неможливість об`єднання позивачами в одне провадження позовних вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства та за правилами виключної підсудності різним судам.
Інших правил стосовно об`єднання та роз`єднання позовів норми КАС України не містить.
Враховуючи викладене, колегія суддів вказує, що обов`язковою умовою повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України є порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог та неможливість їх роз`єднання судом у порядку, передбаченому ст. 172 КАС України.
Зі змісту позовної заяви у вбачається, що позивачем в одному позові об`єднано позовні вимоги, які виникли з різних підстав та правового регулювання звернених до різних відповідачів. Зокрема, позивач звернувся до Височанської селищної ради щодо визнання протиправним та нечинним з моменту прийняття в частині пункту 1 рішення XLII сесії VIII скликання Височанської селищної ради від 02.07.2024 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок в межах території Височанської селищної ради» та Головного управління ДПС у Харківській області щодо визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 15.05.2025 року №154637-2417-2023-UA63120030000035245 про визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 83612,51 грн. земельного податку з фізичних осіб за 2025 рік щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6325155300:00:002:0115 розташована за адресою Харківська область, Харківський район, селище Бабаї, вулиця Командарма Шумілова, 23-А.
Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване судове рішення, не встановив об`єднання позивачем позовних вимог, що належить розглядати в порядку різного судочинства або щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Наведені висновки суду фактично зводяться до підстав для роз`єднання позовних вимог в окремі провадження відповідно до частини шостої статті 172 КАС України. У свою чергу, наявність підстав для застосування положень статті 172 КАС України унеможливлює повернення позовної заяви за пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України, оскільки наведена норма містить відповідне виключення.
Оскільки позивач об`єднав у позовній заяві вимоги, кожна з яких може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднає позовні вимоги (Харківський окружний адміністративний суд) висновок суду про повернення позовної заяви відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 169 КАС України є помилковим, оскільки наведені в оскаржуваній ухвалі мотиви свідчать про можливість застосування положень статті 172 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини”, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) як джерела права.
Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Крім того, ЄСПЛ за результатами розгляду справи “Brumarescu v. Romania” зазначив, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі преамбули цієї Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць.
Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства.
Так, у справі “Bellet v. France” ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.
Відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права і свободи, визначені в Конвенції, порушено, повинен отримати ефективний засіб правового захисту у національному органі, незважаючи на те, що порушення вчинено особами, які діють в офіційній якості.
Суд повинен дотримуватися принципу верховенства права, одним з елементів якого є доступ до суду, який відповідно до статті 6 КАС України застосовується адміністративними судами з урахуванням судової практики ЄСПЛ.
Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Таким чином, колегією судів встановлено помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до безпідставного повернення позовної заяви, у зв`язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 по справі № 520/31213/25 - скасувати.
Справу № 520/31213/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова