ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4047/26 Справа № 176/2001/25 	  	Головуючий у першій інстанції: Волчек Н. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Агєєва О.В., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області у складі судді Волчек Н.Ю. від 22 грудня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, інфляційних та 3% річних– 

ВСТАНОВИВ: 

У травні 2025 року ТОВ «Санфорд капітал» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17 січня 2019 року ПАТ "Ідея Банк" та ОСОБА_1 уклали угоду №С-001-043639-19-980 про відкриття і обслуговування Кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої банк надає кредит шляхом встановлення відновоювальної кредитної лінії по рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000, грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 6000,00 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48,000 % річних. Оскільки відповідачка свої зобов`язання перед кредитором не виконала, заборгованість її перед банком становить: 50740,28 грн - заборгованість за основним боргом, 97938,92 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, що разом становить 148679,20 грн. 16 листопада 2023 року між ПАТ "Ідея Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сонаті" був укладений договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого до ТОВ "ФК "Сонаті" перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором від 17 січня 2019 року №С-001-043639-19-980. 29 грудня 2023 року між ТОВ "ФК "Сонаті" та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, відповідно до якого до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором від 17 січня 2019 року №С-001-043639-19-980. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки 17 січня 2019 року №С-001-043639-19-980, в сумі 171099,56 грн. з яких 50740,28 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 97938,92 грн - сума заборгованості за відсотками, 17507,84 грн - інфляційні втрати, 4912,52 грн - три проценти річних. 
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором №С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року у розмірі 171099,56 грн., що складається із: заборгованості за основним боргом в сумі 50740,28 грн. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 97938,92 грн. інфляційні втрати в сумі 17507,84 грн. три проценти річних в сумі 4912,52 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. витрати, пов`язані з поштовим відправленням 45 грн, а всього 5467,40 гривень. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення, стягнувши з неї заборгованість за тілом кредиту в розмірі 50740,28 грн. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідно до угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року, укладеної між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та ОСОБА_1 , остання отримала на умовах строковості, зворотності та платності кредит на поточні потреби у розмірі 6000 грн зі сплатою процентної ставки у вигляді 48,00 % річних. (а.с.51). 
Згідно з п. 1. угоди банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, операції яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використання електронно платіжного засобу що буде використовуватись в рамках угоди та ДКБО та випускає клієнту кредитну картку.
За змістом п. п. 2.,2.1,2.2 угоди банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. Максимальний кредитний ліміт встановлюється у розмірі 200000 тисяч гривень. Ліміт кредитної лінії доступної клієнту на момент укладення угоди у розмірі 6000 грн. та може бути змінений за ініціативою банку про що буде додатково повідомлено клієнта.
Згідно наявної в матеріалах справи виписки за період з 03.04.2019 по 16.11.2023 відповідачка ОСОБА_1 користувалася наданими позивачем кредитними коштами.(а.с.55-56). 
16 листопада 2023 року між ПАТ "Ідея Банк" та ТОВ "ФК "Сонаті" укладено договір факторингу №16/11-23, відповідно до якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.(а.с.36-42). 
Пунктом 2.2. Договору факторингу № 16/11-23 передбачено, що права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників (додаток № 2), що підписується сторонами в день укладання цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді (додаток № 1), що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 3) клієнтом фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього договору. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.
Згідно із п. 5.1 Договору факторингу № 16/11-23 Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу "Вчасно", за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього Договору (здійснення оплати за договором).
Пункт 5.2. Договору факторингу № 16/11-23 визначає, що в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників за допомогою сервісу електронного документообігу "Вчасно", за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього Договору Клієнт втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами.
Відповідно до платіжної інструкції від 17 листопада 2023 року №608 ТОВ "ФК "Сонаті" перерахувало ПАТ "Ідея Банк" 2795777 грн як фінансування відступлення прав вимоги, згідно Договору факторингу оплату згідно з Договору факторингу №16/11-23 від 16 листопада 2023 року.
Також клієнт і фактор підписали всі додатки до договору факторингу, зокрема і друкований реєстр боржників. Таким чином фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року.
Пунктом 5.4. Договору факторингу №16/11-23 передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно із законодавством мають на це право. 
29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд капітал» укладено Договір факторингу № 29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «Санфорд Капітал» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами (а. с. 29-35).
Відповідно до Витягу з друкованого реєстру боржників № 1, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року до ТОВ «Санфорд капітал» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року (зворот. а.с. 43).
На підтвердження позовних вимог позивачем надано довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року, сформовану ПАТ "Ідея Банк" станом на 16 листопада 2023 року, за змістом якої заборгованість становить 148679,20 грн з яких заборгованість за основним боргом - 50740,28 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 97938,92 грн (зворот. а.с. 47).
Позивачем також за період з 18.01.2021 до 23.02.2022 нараховані інфляційні втрати в сумі 17507,84 грн, три проценти річних в сумі 4912,52 грн (а. с. 54).
Позивач зазначає, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо ПAT "Ідея Банк" станом на день відступлення права вимоги 16 листопада 2023 року. ТОВ «Санфорд капітал» та ТОВ "ФК "Сонаті" не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15. 
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). 
Відповідачкою визнається факт укладення нею кредитного договору №С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року з АТ «Ідея Банк», а також факт отримання за його умовами кредитних коштів.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення кредитного договору №С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року та отримання відповідачкою кредитних коштів, які нею не повернуті; встановивши також відступлення права вимоги за вказаним договором до позивача, – колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» за вказаним кредитним договором заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) в сумі 50740,28 грн та нарахованих на цю суму за період з 18.01.2021 по 22.02.2022 інфляційних нарахувань в сумі 5974,96 грн та 3% річних у розмірі 1676,51 грн, а всього 58391,75 грн. 
Розрахунок інфляційних здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
За період з 18.01.2021 по 22.02.2022 IIc = (101.00000000 : 100) x (101.70000000 : 100) x (100.70000000 : 100) x (101.30000000 : 100) x (100.20000000 : 100) x (100.10000000 : 100) x (99.80000000 : 100) x (101.20000000 : 100) x (100.90000000 : 100) x (100.80000000 : 100) x (100.60000000 : 100) x (101.30000000 : 100) x (101.60000000 : 100) = 1.11775579. 
Таким чином, інфляційне збільшення становить: 50740,28 x 1,11775579 - 50740,28 = 5974,96 грн. 
Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Тому сума 3% річних з 18.01.2021 по 22.02.2022 становить: 50740.28 x 3 x 402 : 365 : 100 = 1676,51 грн. 
Разом з тим, на підтвердження позовних вимог у частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами позивачем надано лише довідку-розрахунок АТ «Ідея Банк» станом на 16 листопада 2023 року, в якій відображено виключно кінцеву загальну суму заборгованості за відсотками у розмірі 97938,92 грн (а.с. 47 зворот). Тобто, вказаний документ містить лише фінальний підсумок математичних обчислень, здійснених первісним кредитором, проте не розкриває механізму та правильності їх нарахування. Матеріали справи не містять детального помісячного (або поперіодного) розрахунку, який би чітко визначав конкретні періоди нарахування відсотків, точний розмір залишку тіла кредиту, на який вони нараховувалися, застосовану відсоткову ставку на кожному етапі, а також відомості про суми та дати часткових погашень відсотків, здійснених відповідачкою протягом усього часу дії договору.
За змістом цивільного процесуального законодавства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Позивач, як новий кредитор, звертаючись до суду, не надав належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження структури та реального розміру нарахованих відсотків, що позбавляє суд можливості перевірити правомірність та арифметичну точність заявленої до стягнення суми. З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 97938,92 грн відсутні, у зв`язку з їх недоведеністю.
Крім того, позивач ТОВ «Санфорд Капітал» не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу та не надав суду апеляційної інстанції детального розрахунку заборгованості чи інших додаткових доказів з метою спростування відповідних доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 . 
Щодо поданої відповідачкою заяви про застосування строків позовної давності, колегія зазначає наступне. 
Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлено п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки. 
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
Згідно із ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. 
Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор протягом усього часу вправі заявити в суді вимоги про повернення тієї частини боргу, що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. 
Відповідний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18).
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 
Встановлено, що даний позов пред`явлений до суду 25 травня 2025 року, що стверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції місцевого суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 2). 
Відповідно до п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої корона вірусом SARS-CоV-2» на всій території України встановлено карантин з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року. 
Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 №383 до 30 червня 2023 року. 
Отже, беручи до уваги вищевказані положення постанов Кабінету Міністрів України, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023. 
Крім того, згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. 
Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено зокрема п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції Закону №3450-IX від 08.11.2023) встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
Також слід враховувати, що згідно з Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 №4434-IX, з Цивільного Кодексу України було виключено Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення». Закон набув чинності 04.09.2025 року.
Отже, строк визначений статтею 257 ЦК України, продовжувався на строк дії воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року і до 03 вересня 2025 року. 
Тобто, виходячи з вищенаведених положень закону, пропущеною слід вважати позовну давність лише за вимогами, що виникли до 02 квітня 2017 року. 
Строк позовної давності за вимогами, що виникли з 02 квітня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також зупиненим на строк дії воєнного стану в Україні. 
Отже, строки позовної давності відносно заборгованості за кредитним договором №С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року позивачем не пропущені. 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. ст. 141 ЦПК України). 
Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на відповідачку покладаються судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору (2422,40 грн), витрат на професійну правничу допомогу (7200,00 грн) та поштових витрат (45,00 грн), пропорційно задоволеним позовним вимогам (9667,40 х 34,13%) в сумі 3299,48 грн. 
На позивача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого відповідачкою судового збору при поданні апеляційної скарги (3633,00 грн) пропорційно залишеним без задоволення вимогам (65,87%) в сумі 2393,06 грн. 
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) різницю сум на користь ТОВ «Санфорд Капітал» у розмірі 906,43 грн (3299,48 грн - 2393,05 грн). 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, інфляційних та 3% річних – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (код ЄДРПОУ 43575686) заборгованість за кредитним договором №С-001-043639-19-980 від 17 січня 2019 року у розмірі 58391 (п`ятдесят вісім тисяч триста дев`яносто одна) грн 75 коп., що складається із заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) в сумі 50740,28 грн, інфляційних нарахувань в сумі 5974,96 грн та 3% річних у розмірі 1676,51 грн. 
У задоволенні позовних вимог в іншій частині – відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (код ЄДРПОУ 43575686) судові витрати у розмірі 906 (дев`ятсот шість) грн 43 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 15 травня 2026 року. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді О.В. Агєєв

Л.П. Никифоряк