ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2026 р. Справа № 910/15466/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Руденко М.А.
суддів: Пономаренка Є.Ю. 
Барсук М.А. 

в порядку спрощеного провадження без виклику сторін розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" на рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/15466/25 (суддя - Ковтун С.А.)
за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"
до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ"
про стягнення 15 013,72 грн,-
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення 15 013,72 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 17.01.2024 застрахований у позивача ТЗ був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 98 956,41 грн. Посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ПрАТ "СК "Універсальна" вказує, що йому перейшло право вимоги до відповідача на відшкодовану потерпілому матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача, визнаним винним у скоєнні ДТП, яку ПрАТ "СК "УСГ" в повному обсязі не сплатило, тому у позові просить стягнути з відповідача залишок страхового відшкодування у сумі 15 013,72 грн.
Рішенням господарського суду міста Києва від 09.03.2026 задоволено позов. Стягнуто з ПрАТ "СК "УСГ" на користь ПрАТ "СК "Універсальна" 15 013,72 грн боргу та 2 422,40 грн судового збору.
Мотивуючи рішення суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до ст. 74 ГПК України, ст.ст. 993, 1187, 1188 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за розрахунком суду, враховуючи подані сторонами докази, розмір недоотриманого страхового відшкодування складає 15 013,72 грн. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ПрАТ "СК "УСГ" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/15466/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказав на те, що:
- рахунок СТО № 1336245_РФ_232282 від 22.01.2024 є неналежним доказом вартості відновлювального ремонту, він не оцінює шкоду;
- суд не врахував, що у зв`язку з пошкодженням ТЗ відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлюваним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством;
- розмір збитків при настанні страхового випадку повинен визначатися виключно за звітом (актом) про оцінку майна, водночас такого звіту не надано; 
- наданий позивачем розрахунок не розраховує коефіцієнт фізичного зносу.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2026 апеляційну скаргу у справі № 910/15466/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 апеляційну скаргу ПрАТ "СК "УСГ" на рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/15466/25 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів про сплату судового збору у розмірі 3 633,60 грн, подання до суду відповідної заяви про усунення недоліків. 
20.03.2026 через канцелярію суду скаржником на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху було подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2026 прийнято до розгляду апеляційну скаргу та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Витребувано у господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/15466/25. 
25.03.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначалось, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначений відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Заперечив, проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
27.03.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/15466/25.
27.03.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надішли додаткові пояснення у справі. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2026 прийнято апеляційну скаргу у складі колегії суддів: Руденко М.А (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 12.06.2023 ПрАТ "СК "Універсальна" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) уклали договір добровільного страхування наземного транспорту, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією ТЗ, а саме: "Suzuki", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 8 том 1).
17.01.2024 сталась ДТП за участю застрахованого ТЗ та ТЗ "Cupra", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Згідно з постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.02.2024 винуватцем ДТП є водій ОСОБА_2 (а.с. 7 зворот том 1).
Відповідно до рахунку фактури № 1336245_РФ_232282 від 22.01.2024 вартість відновлювального ремонту "Suzuki", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 98 956,41 грн (а.с. 41 том 1).
Зазначена вище подія була визнана страховим випадком, про що складено страховий акт від 22.01.2024 на суму 98 956,41 грн (а.с. 51 том 1).
23.01.2024 позивач перерахував ДП "Авто інтернешнл" 98 956,41 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 24517 від 23.01.2024 (а.с. 42 зворот том 1).
Нормами ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України "Про страхування" передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 
Майнові інтереси, пов`язані з експлуатацією ТЗ "Cupra", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застраховані ПрАТ "СК "УСГ" за полісом ЕР/216319250.
Позивач звернувся до відповідача з вимогою на суму 98 956,41 грн.
Листом № ДКЦВ-31457/1 від 11.03.2024 відповідач повідомив позивача про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 83 942,69 грн (а.с. 43 зворот том 1).
Відповідно до платіжної інструкції № 59545 від 11.03.2024 відповідач задовольнивши вимогу частково, перерахував позивачеві 83 942,69 грн (а.с. 47 зворот том 1).
Підстави звернення позивача з позовом стала несплата різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що становить 15 013,72 грн (98 956,41 грн - 83 942,69 грн).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що в розумінні ст.ст. 993, 1187, 1188 ЦК України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів" у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки у розмірі 15 013,72 грн.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку ТЗ є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення ТЗ. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту ТЗ.
Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням ТЗ відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією ТЗ з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача ТЗ, який керував ТЗ у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, далі - Методика).
Відповідно до п. 8.2 Методики сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ визначається за наступною формулою: Сврз=Ср+см+Сс х(1-Ез), де: Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу; Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів; Сс - вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту.
Пунктом 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у п. 4 таблиці 4.1 додатка 4.
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, у разі, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого ТЗ.
Стосовно доводів апелянта, щодо неврахування коефіцієнту фізичного зносу при розрахунку відновлювального ремонту ТЗ, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до наказу "Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів" п. 3.9 фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.
Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток
За нормами ч. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. 
Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхуванн" до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Отже, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно приписів ч. 2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) з моменту отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. 
Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Враховуючи положення ч. 2 ст. 36 Закону, виплати зменшується на визначену суму податку, лише в тому разі якщо виплата здійснюється на рахунок потерпілої особи, однак як вже було зазначено, виплата здійснювалась безпосередньо на рахунок СТО, а отже, зменшення розміру виплати на суму визначеного податку в такому випадку є порушення норм Закону.
У справі що розглядається, в якості доказу фактичних витрат, позивачем було долучено до позовної заяви рахунок фактури на оплату № 1336245_РФ_232282 від 22.01.2024 ДП "Авто Інтернешнл" відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням податку на додану вартість складає 98 956,41 грн (а.с. 41 том 1).
Отже, рахунок СТО № 1336245_РФ_232282 від 22.01.2024 та платіжна інструкція № 24517 від 23.01.2024 про сплату страхового відшкодування на рахунок СТО є належними та допустимими доказами підтвердження фактичних витрат.
На підставі викладеного, надавши правову оцінку сукупності поданих до справи доказів, колегія суддів відхиляє як безпідставні та необґрунтовані доводи апелянта про те, що: рахунок СТО № 1336245_РФ_232282 від 22.01.2024 є неналежним доказом вартості відновлювального ремонту, оскільки згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, позивач правильно розрахував розмір збитків, без застосування коефіцієнту фізичного зносу, оскільки відповідно до технічного паспорту, транспортний засіб "Suzuki" НОМЕР_1 - 2021 року випуску, в свою чергу ДТП сталось 2024 році, отже строк експлуатації автомобіля не перевищує 5 років тому коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю. 
Отже, недоотримане страхове відшкодування складає 15 013,72 грн (98 956,41 грн - 83 942,69 грн). Ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Стосовно доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції в рішенні не було належним чином досліджені докази надані позивачем на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн, розмір яких є неспівмірним, недоведеним та необґрунтованим. Колегія суддів вважає зазначені доводи безпідставними, оскільки судом першої інстанції не приймалось рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивачу. 
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/15466/25, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" на рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/15466/25 залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у справі № 910/15466/25 залишити без змін. 
Матеріали справи № 910/15466/25 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя М.А. Руденко 

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук