Справа № 282/567/26
Провадження № 2-о/282/42/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді: Вальчук В. В.
при секретарі судових засідань: Демчук В. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Любар, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Любарська селищна рада Житомирського району про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -
В С Т А Н О В И В :
Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій просила, встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №032230, виданого 11 листопада 2004 року на ім`я ОСОБА_1 , мені - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 15.10.1996 Любарським РВ УМВС України в Житомирській області.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим №1823185400:07:002:0013, площею 2,1652 га., з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Підтвердженням права власності на вказану земельну ділянку є Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №032230 від 11.11.2004, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Любарського районного відділу земельних ресурсів Любарської районної державної адміністрації за №01-04-213-00376.
В ході вивчення та впорядкування документів, нею встановлено факт внесення неправильних її персональних даних до Державного акту на право власності на земельну ділянку, яку було набуто на підставі розпорядження Любарської районної державної адміністрації від 07.10.2004 №319, яка розташована на території Панасівської сільської ради Любарського району Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Зокрема, у зазначеному вище Державному акті, внаслідок помилки, її персональні дані, а саме по батькові вказано, як « ОСОБА_2 », замість правильного « ОСОБА_3 ».
Наявні розбіжності пов`язані з технічною помилкою при виготовленні Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ №032230 від 11.11.2004.
Даний факт необхідно встановити для здійснення подальшого належного користування та розпорядження належною її земельною ділянкою, оскільки зазначена помилка у написанні її по батькові унеможливлює укладення та підписання відповідних документів, необхідних для належної реалізації її права власності на належну їй земельну ділянку, оскільки її власником фактично вважається інша особа.
Ухвалою від 11 травня 2026 відкрито окреме провадження за заявою ОСОБА_1 та призначено судовий розгляд справи.
Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Остання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги просить задовольнити.
Представник заінтересованої особи Любарської селищної ради Житомирського району в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про те, що не заперечує щодо задоволення вимоги заявника та просить справу розглядати без участі представника.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання учасниками справи особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність та згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що зазначені в заяві вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так судом встановлено та підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №032230 від 11.11.2004, що ОСОБА_1 , на праві приватної власності належить земельна ділянка з кадастровим №1823185400:07:002:0013, площею 2,1652 га., з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно копії паспорта громадянина України НОМЕР_2 , виданий 15.10.1996 Любарським РВ УМВС України в Житомирській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У відповідності до копії картки платника податків заявниця зазначена як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до відповіді з відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Житомирській області за вих. №332/30-26 від 27.03.2026 надійшла відповідь на заяву ОСОБА_4 про те, що станом до 01.01.2013 року, відповідно до наявної у Відділі № 1 «Книги 1 записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян» по Панасівській сільській раді Любарського району Житомирської області, наявний запис щодо реєстрації та видачі Державного акта на право власності від 11.11.2004 року, реєстраційний №01:0421300376, Серія ЯБ № 032230, ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1823185400:07:002:0013, площею 2,1652 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Панасівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Державні акти на право власності на земельні ділянки видавалися та реєструвалися згідно Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 року № 43 (далі - Інструкція). Відповідно до вимог Інструкції, заповнення державних актів на право власності на земедьну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладалися на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мали бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускалися. Заповнення вказаних документів здійснювалося з використанням комп`ютерної техніки.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна, особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно положень п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, що мають юридичне значення, зокрема й факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Сукупність особистих даних про особу, відносно якої складені вищевказані документи, дають достатні підстави ідентифікувати цю особу як ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши факт належності їй правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №032230, виданого 11 листопада 2004 року. 
За таких обставин, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявниці для здійснення подальшого належного користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд дійшов переконання, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 293, 315-319 ЦПК України, -
У Х В А Л И В :
Заяву задовольнити.
Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №032230, виданого 11 листопада 2004 року на ім`я « ОСОБА_1 » - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 15.10.1996 Любарським РВ УМВС України в Житомирській області.
Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 06.07.2026.

Суддя:	  	В. В. Вальчук