ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 р. 	Справа № 440/7937/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2026, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Петрова, по справі № 440/7937/22
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ,позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просила:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування довідки ТОВ "ВАДО" №35 від 09.07.2012 про заробітну плату для обчислення пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області:
зарахувати з 06.01.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ "ВАДО";
здійснити з 06.01.2021 перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком на підставі довідки ТОВ "ВАДО" №47 від 16.07.2012 про облік надбавок та коефіцієнтів для обчислення пенсії;
зарахувати з 06.01.2021 довідку №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 позивача у період роботи позивача з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті";
здійснити з 16.12.2021 відновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 на підставі всіх наданих документів.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 по справі № 440/7937/22, яке набрало законної сили 20.02.2024, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 без урахування довідки ТОВ "ВАДО" №35 від 09.07.2012 про заробітну плату та довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 22.09.2020 № 02-04/2/1782-С про заробітну плату за період з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті".
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати з 06.01.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ "ВАДО" відповідно до довідки №35 від 09.07.2012 та період роботи з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті", відповідно до довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за віком з 23.11.2021.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за віком з дати припинення - 23.11.2021.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
За заявою позивача ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 покладено на пенсійний орган обов`язок подати звіт про виконання судового рішення від 09.01.2025.
28.11.2024 ГУ ПФУ в Полтавській області подано до суду звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2025 прийнято звіт ГУ ПФУ в Полтавській області про виконання рішення суду у справі №440/7937/22.
22.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.01.2026 заяву задоволено частково.
Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі 440/7937/22.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області у строк 30 днів з дня отримання копії цієї ухвали подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі 440/7937/22 з підтверджуючими доказами про його виконання.
30.01.2026 ГУ ПФУ в Полтавській області надало до суду звіт (надійшов до суду 02.02.2026) про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023.
20.02.2026 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду прийнято звіт ГУ ПФУ в Полтавській області про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22.
Встановлено ГУ ПФУ в Полтавській області новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22 та зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області подати звіт про виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22 у строк до двох місяців з відповідними відомостями та підтверджуючими доказами щодо його виконання.
22.02.2026 ОСОБА_1 подала суду заяву в порядку ст. 383 КАС України, в якій просила:
- визнати протиправними дії та бездіяльність ГУ ПФУ в Полтавській області щодо невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 р. у справі №440/7937/22;
- визнати звіт ГУ ПФУ в Полтавській області від 30.01.2026 року таким, що містить недостовірні відомості та не підтверджує факт виконання рішення суду;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області негайно усунути порушення та надати суду підтвердження фактичного перерахунку грошового розміру пенсії із застосуванням довідок про заробітну плату №35.№47та №02-04/2/1782-С
- зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області негайно здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 на підстави довідки про заробітну плату №35 від 09.07.2012 та довідки про заробітну плату №02-04/2/1782-С від 22.09.2020, з урахуванням довідки №47 від 16.07.2012 та з урахуванням довідки про курс національних валют щодо конвертації гривна – російський рубль з 06.01.2021 з виплатою незарахованої пенсії з 06.01.2021;
- керуючись частиною 5 статті 383 КАС України, у разі виявлення ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України (невиконання судового рішення), постановити окрему ухвалу та направити її до органів досудового розслідування.
14.05.2026 ОСОБА_1 також подала до суду додаткові пояснення, в яких просила визнати протиправною бездіяльність відповідача, визнати звіт таким, що не відповідає дійсності та містить недостовірні дані про розмір пенсії, зобов`язати відповідача здійснити виплати із врахуванням цифр, зазначених у довідках та забезпечити виплату пенсії не менше 4710,64 грн, постановити окрему ухвалу.
14.05.2026 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/7937/22 залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у справі №440/7937/22.. 
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції від 14.05.2026, подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу від 14.05.2026 та постановити нове судове рішення про задоволення заяви від 22.02.2026, поданої в порядку статті 383 КАС України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції повторно залишив без задоволення заяву позивача від 22.02.2026, не виконавши вказівок Другого апеляційного адміністративного суду, викладених у постанові від 09.04.2026, якою попередню ухвалу про відмову в задоволенні цієї заяви було скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.
На думку апелянта, під час нового розгляду суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача щодо триваючого невиконання рішення суду від 09.01.2023, не перевірив належним чином обставини його фактичного виконання та не усунув недоліків попереднього розгляду, на які звернув увагу суд апеляційної інстанції, чим порушив вимоги статті 375 КАС України.
Апелянт також вважає помилковим висновок суду про те, що доводи заяви фактично стосуються нового спору щодо порядку обчислення пенсії, оскільки предметом заяви було не оспорювання розрахунку пенсії, а перевірка фактичного виконання рішення суду щодо поновлення її виплати. При цьому позивач наголошувала на відсутності належних доказів фактичного поновлення виплат та повного виконання відповідачем судового рішення.
Крім того, апелянт вказує на передчасність висновків суду першої інстанції щодо завершення судового контролю, оскільки ухвала від 24.04.2026 про прийняття звіту ГУ ПФУ щодо виконання рішення суду є предметом апеляційного перегляду.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до ч.1 ст.308, ч.2 ст.312 КАС України апеляційна скарга розглянута судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження, в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22 виконано відповідачем у межах покладених на нього зобов`язань, що було встановлено під час вирішення питання про прийняття звітів ГУ ПФУ в Полтавській області від 02.02.2026 та від 14.04.2026 ухвалою суду від 24.04.2026.
Суд першої інстанції зазначив, що вимоги заявниці фактично стосуються зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням сум заробітку, однак такі вимоги не були предметом розгляду у справі №440/7937/22 та не охоплюються резолютивною частиною рішення від 09.01.2023.
При цьому суд вказав, що незгода позивача з розміром пенсії, нарахованої після збільшення страхового стажу на виконання рішення суду, а також питання врахування заробітної плати та проведення відповідного перерахунку є підставою для ініціювання нового спору з іншим предметом та підставами позову, а не для звернення із заявою в порядку статті 383 КАС України.
Також суд першої інстанції врахував, що право позивача на перерахунок пенсії з урахуванням окремих сум заробітку було предметом судового розгляду в справі №440/17263/25, а також є предметом розгляду у справі №440/4737/26. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що питання судового контролю за здійсненням таких перерахунків має вирішуватися у відповідних справах.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Полтавській області в порядку статті 383 КАС України та залишив заяву без задоволення.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 124, ч. 3 ст. 129-1 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України, а обов`язковість рішень суду визнається однією з основних засад судочинства.
Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим на шкоду одній зі сторін. Якщо органи влади відмовляються виконувати чи затримують виконання судових рішень, гарантії статті 6, якими користується особа на час судової стадії розгляду, втрачають зміст.
Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов`язковості (що передбачає обов`язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов`язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочних осіб.
Згідно зі ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Так, Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що виконання судового рішення є невід`ємним складовим елементом права кожного на судовий захист; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012, перше речення абз. 2 п. 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012, перше речення абз. 8 пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019, мотивувальна частина рішення №10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) від 28 серпня 2020 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.
Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими заявником.
При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі 440/7937/22 зобов`язано ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати з 06.01.2021 до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ "ВАДО" відповідно до довідки №35 від 09.07.2012 та період роботи з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП "Ліберті", відповідно до довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020, а також поновити виплату пенсії ОСОБА_1 за віком з дати припинення - 23.11.2021.
На виконання судового рішення пенсійним органом зазначено, що виплату пенсії ОСОБА_1 поновлено з дати її припинення, а саме з 23.11.2021, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії від 20.05.2024. Також відповідачем проведено перерахунок пенсії та зараховано до страхового стажу позивачки період роботи з 08.01.2009 по 29.06.2012 у ТОВ «ВАДО» відповідно до довідки №35 від 09.07.2012.
Відповідачем вказано, що після проведеного перерахунку страховий стаж позивачки становить 28 років 8 місяців 19 днів. При цьому період роботи з 20.09.1993 по 05.05.2003 у МПП «Ліберті» відповідно до довідки Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020 був зарахований ще до виконання рішення суду.
Крім того, згідно зі звітом, пенсійні кошти за період з 23.11.2021 по 28.02.2023 у сумі 14306,90 грн у червні 2024 року перераховано на банківський рахунок позивачки, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». Також відповідачем зазначено, що виплата всіх призначених коштів за період з 06.01.2021 по 31.10.2024 проведена на банківський рахунок позивачки, а в подальшому здійснюються щомісячні пенсійні виплати з урахуванням відповідних перерахунків та індексацій.
Отже, з поданого відповідачем звіту вбачається, що ГУ ПФУ в Полтавській області вчинено дії, спрямовані на виконання саме тих зобов`язань, які були покладені на нього рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22, а саме щодо зарахування визначених судом періодів роботи до страхового стажу позивачки та поновлення виплати пенсії з 23.11.2021.
Водночас, як вбачається зі змісту заяви, поданої позивачкою в порядку статті 383 КАС України, ОСОБА_1 фактично пов`язує невиконання рішення суду не з незарахуванням визначених судом періодів роботи до страхового стажу чи непоновленням виплати пенсії з 23.11.2021, а з неврахуванням відповідачем при обчисленні розміру пенсії відомостей про заробітну плату, зазначених у довідках №35 від 09.07.2012, №47 від 16.07.2012 та №02-04/2/1782-С від 22.09.2020, а також із незгодою щодо розміру нарахованої та виплачуваної пенсії після виконання судового рішення.
Оцінюючи наведені доводи, колегія суддів зазначає наступне.
Так, як зазначалось вище, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22 на відповідача було покладено обов`язок зарахувати визначені судом періоди роботи до страхового стажу позивачки та поновити виплату пенсії за віком з 23.11.2021. Водночас вимоги про здійснення перерахунку пенсії із врахуванням конкретних показників заробітної плати, довідки №47 від 16.07.2012, визначення конкретного розміру пенсії чи здійснення її виплати у певній сумі резолютивна частина вказаного судового рішення не містить.
Як вбачається зі змісту заяви від 22.02.2026 позивач фактично ставить питання про правильність визначення відповідачем розміру її пенсії після виконання рішення суду, неврахування окремих складових заробітної плати та необхідність проведення нового перерахунку пенсійних виплат. Разом з тим такі вимоги виходять за межі предмета спору у справі №440/7937/22 та не стосуються перевірки виконання тих обов`язків, які безпосередньо покладені на відповідача рішенням суду від 09.01.2023.
Колегія суддів враховує, що механізм, передбачений статтею 383 КАС України, спрямований на забезпечення належного виконання судового рішення та усунення порушень, допущених суб`єктом владних повноважень саме при його виконанні, однак не може використовуватися як процесуальний спосіб вирішення нового спору між сторонами або розширення змісту судового рішення, яке набрало законної сили.
При цьому матеріалами справи, а саме доданими до звітів відповідача документами з пенсійної справи ОСОБА_1 (рішення про перерахунок пенсії, витяг з відомості про зарахування спірних періодів до страхового стажу, довідка про розмір призначеної і фактично отримуваної пенсії) підтверджується, що відповідачем здійснено дії щодо зарахування визначених рішенням суду періодів роботи до страхового стажу позивачки, поновлено виплату пенсії з 23.11.2021 та проведено виплату нарахованих сум. 
Натомість належних та допустимих доказів того, що відповідач ухилився від виконання саме тих обов`язків, які визначені рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023, матеріали справи не містять.
Крім того, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, питання врахування заробітної плати при обчисленні пенсії позивачки вже були предметом окремих судових проваджень. Так, колегією суддів встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 у справі №440/17263/25 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо обчислення пенсії ОСОБА_1 без урахування заробітної плати, зазначеної у довідках ТОВ «ВАДО» №35 від 09.07.2012 та №47 від 16.07.2012, та зобов`язано відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії з 01.12.2021. Суд у зазначеній справі прямо виходив із того, що рішення у справі №440/7937/22 було виконано в частині зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу та поновлення виплати пенсії, тоді як питання врахування заробітної плати для її обчислення становить окремий предмет спору та потребує самостійного судового вирішення. 
Аналогічно, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2026 у справі №440/4737/26 задоволено позов ОСОБА_1 щодо неврахування при обчисленні пенсії заробітної плати, зазначеної у довідці Архівного відділу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №02-04/2/1782-С від 22.09.2020, та зобов`язано відповідача здійснити відповідний перерахунок пенсії. При цьому суд також констатував, що на виконання рішення у справі №440/7937/22 відповідачем уже було зараховано відповідний період роботи до страхового стажу та поновлено виплату пенсії, а спір фактично стосується правильності її обчислення. 
Отже, наведені обставини додатково підтверджують правильність висновку суду першої інстанції про те, що доводи заявниці, викладені у заяві в порядку статті 383 КАС України, фактично спрямовані на вирішення спору щодо порядку обчислення та розміру пенсії, який вже є предметом окремих судових проваджень, а тому не можуть бути підставою для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що наведені в заяві доводи не свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності відповідача при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22, а тому підстави для застосування положень статті 383 КАС України відсутні.
Щодо вимоги позивача про постановлення окремої ухвали та направлення її до органів досудового розслідування у зв`язку з наявністю, на її думку, ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів умисного невиконання відповідачем рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2023 у справі №440/7937/22. З огляду на встановлені обставини виконання відповідачем покладених судовим рішенням зобов`язань, а також відсутність під час розгляду справи фактів, які б свідчили про наявність підстав для реагування в порядку статті 249 КАС України, підстави для постановлення окремої ухвали відсутні.
Посилання апелянта на невиконання судом першої інстанції вказівок, викладених у постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2026, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки як убачається зі змісту зазначеної постанови, апеляційний суд скасував ухвалу від 05.03.2026 з підстав передчасності висновків суду першої інстанції та необхідності перевірки доводів заявниці щодо виконання рішення суду, не встановлюючи при цьому факту його невиконання. Під час нового розгляду заяви суд першої інстанції дослідив обставини виконання рішення від 09.01.2023 та надав оцінку відповідним доводам позивачки, а тому підстави вважати, що вказівки суду апеляційної інстанції залишилися невиконаними, відсутні.
Посилання апелянта на передчасність висновків суду першої інстанції у зв`язку з оскарженням ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 24.04.2026 про прийняття звіту ГУ ПФУ в Полтавській області колегія суддів відхиляє, оскільки наведені обставини не спростовують встановлених судом обставин щодо виконання рішення суду та не свідчать про наявність підстав для визнання протиправними дій чи бездіяльності відповідача в порядку статті 383 КАС України.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення “Серявін та інші проти України”) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. 
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі “Серявін та інші проти України”(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі зазначеного питання по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання.
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 по справі № 440/7937/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   О.А. Спаскін