Справа №766/3819/26 н/п 2/766/9047/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" травня 2026 року
Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючої судді Кузьміної О.І.,
за участю секретаря судового засідання Савицького В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
Представник ТОВ «Фінансова компанія «Позика» звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовну заяву мотивує тим, що 26.01.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 55159293, за умовами якого та відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5100,00 грн. 01.09.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» укладено Договір факторингу №01092025/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Позика» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Позика» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «ІРБІС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором № 55159293 від 26.01.2022 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія «Позика» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 18054,00грн., з яких: - 5100,00 грн. – сума заборгованості за тілом кредиту; - 12954,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; - 0 грн. – заборгованість за штрафними санкціями та комісіями. На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за Кредитним договором №55159293 в розмірі 18054,00грн., а також понесені судові витрати у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 5500,00 грн
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник відповідача надала відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначила, що відповідно до пункту 4.2 Договору про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2022 року Клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за Кредитом до 26.04.2022 року перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства. Згідно з Розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 55159293, останній платіж Кредитором здійснено 14.02.2022 року. Позовна давність в 3-роки : з 14.02.2022 по 14.02.2025 року. Договір факторінгу датовано 01.09.2025 року, тобто позивач купив вимогу, яка вже мала прострочення строку для звернення до суду. Позовну заяву позивачем подано до суду 22.03.2026 року. Крім цього, надані представником позивача документи не містять відомостей про отримання кредитних коштів відповідачем, що суперечить положенням статті 1046 ЦК України, відповідно до якої договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Також, відсутній витяг з реєстру договорів позики, зокрема, з відповідачкою, що був переданий за договором факторінгу. Таким чином, позивачем не доведено порушення його прав, за захистом яких мало місце звернення до суду, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог з цих підстав, та також пропущено строк позовної давності, в зв`язку з чим необхідно застосувати наслідки пропуску позовної давності до спірних правовідносин. Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, то представником не надано Акт надання послуг від 16.02.2026 року на суму 5500 грн. Крім того, належних доказів, що адвокатом позивача було витрачено саме той час на дії правничої допомоги чи організаційних дій адвоката для надання правничої допомоги, про який вказано в акті приймання-передачі наданих робіт (1 год: 2 год; 0,5 год.), не надано, а тому зазначення саме вказаної кількості годин для надання правничої допомоги адвокатом, є необґрунтованим. У зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Представник позивача надав відповідь на відзив, відповідно до якої зазначив, що 26.01.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 55159293. Щодо позовної давності зазначив, що за загальним правилом строк позовної давності за договором про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2022 не сплинув, оскільки його перебіг був призупинений на період дії карантину та воєнного стану. Відповідно до Закону України № 4434-IX перебіг позовної давності відновлюється з 04.09.2025, тобто саме з цієї дати продовжується (а не завершується) її відлік. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вказаним договором почне обчислюватися (продовжиться) з 04.09.2025, і спливе лише після спливу цього трирічного періоду - тобто 04.09.2028, якщо не буде інших підстав для його переривання чи зупинення. Тому доводи представника відповідача щодо пропуску строку позовної давності є безпідставними, такими, що суперечать умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, і не підлягають задоволенню. Щодо доводів представника відповідача стосовно недоведеності укладення договору про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2022. в матеріалах справи міститься довідка про ідентифікацію клієнта від 01.09.2025, згідно з якою встановлено, що ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «ІРБІС» здійснено акцепт оферти позичальником шляхом підписання договору № 55159293 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який містить унікальний код підпису 578552, номер мобільного телефону та електронну адресу для надсилання персонального ідентифікатора (0503967380), дату та час підписання (26.01.2022). Таким чином, договір про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2026 разом із відповідними додатками укладено відповідачем із первісним кредитором шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що підтверджує вчинення правочину в електронній формі, при цьому таке підписання стало можливим виключно після авторизації відповідача в особистому кабінеті на сайті кредитора з використанням логіна та пароля, а також внесення персональних даних і номера телефону, без чого укладення договору та додатків до нього було б неможливим. Також зазначив, що договір про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2022 разом із відповідними додатками, укладеними між відповідачем та первісним кредитором, та договір факторингу № 01092025/01 від 01.09.2025 року не визнані недійсними та/або неукладеними у порядку, встановленому законом. Відтак, презумпція правомірності правочину, передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована відповідачем. Щодо витрат на правничу допомогу позивача зазначив, що в Акті надання послуг № 55159293 на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026 надано детальну інформацію стосовно обсягу виконаних робіт адвокатом, їх вартість та відповідно витрачений адвокатом час і співмірно до цього ціна. Тому вважаємо, що сторона або випадково не помітила долучені докази, або навмисне вводить суд в оману, що призводить до зловживання процесуальними правами. Твердження представника Відповідача про необґрунтованість витраченого часу є суто суб`єктивним припущенням, яке не підтверджене жодним розрахунком чи доказом. Представник відповідача не зазначає, за який саме час, вартість та інші супутні фактори, на його думку, можна професійно виконати вказаний обсяг роботи, що свідчить про голослівність його заперечень. Просить задовольнити у повному обсязі позовні вимоги позивача у справі ТОВ «ФК «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в прохальній частині позову просить розглянути справу без її участі.
Представник відповідача надіслала адресу суду заперечення, в яких зазначила, що згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 55159293, останній платіж Кредитором здійснено 14.02.2022 року. Позовна давність в 3-роки : з 14.02.2022 по 14.02.2025 року. Договір факторінгу датовано 01.09.2025 року, тобто позивач купив вимогу, яка вже мала прострочення строку для звернення до суду. Позовну заяву позивачем подано до суду 22.03.2026 року. Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У зв`язку з цим позовну давність необхідно рахувати з дати останнього платежу - з 14.02.2022 року, яка закінчилась 14.02.2025 року. Просить врахувати, що позивачем не надсилалось повідомлення відповідачці про укладення договору факторінгу. Відповідач жодним чином не знала та не могла знати про майнову відповідальність саме перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Позика», про також заявляє ї представник позивача у позові про неповідомлення відповідача, що вважає необов`язковим. Наведені у відповіді на відзив судові рішення як судову практику щодо застосування строку позовної давності, як приклад розгляду, Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Таку заяву представник позивача сформував у відповіді на відзив. Але, ще раз звертаю увагу суд, що позовна давність була пропущена до набуття права вимогу позивачем. Тобто, в такому разі позивач має право звернутись з позовом до ТОВ «ФК «ІРБІС». Щодо заявлених клопотань позивачем: щодо поновлення строку позовної давності - заперечує з підстав, наведених вище. Щодо долучення до матеріалів справи відповіді на відзив - не заперечує. щодо стягнення витрат на правничу допомогу - заперечує з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Вразі задоволення вимог позивача, прошу зменшити суму до стягнення правничої допомоги, так як враховуючи обсяг проведеної роботи та неповідомлення відповідача про укладення договору факторінгу та наявність заборгованості, вважаю що сума є завеликою. щодо витребування доказів - заперечує, так як відсутній спір щодо факту укладення договору позики з ТОВ «ФК «ІРБІС». В разі прийняття рішення судом про задоволення чи часткове задоволення позовних вимог позивача, врахувати її майновий стан, що підтверджується довідкою ОК-5 та фактичне проживання в м. Херсоні, що перебуває в зоні активних бойових дій, та застосувати розстрочку виконання рішення суду строком на 12 місяців з дні набуття рішенням законної сили.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, представник відповідача надала заяву про розгляд справи без їх участі.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 26.01.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 55159293, який підписаний відповідачем із використанням електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора 578552. 
Відповідно до умов п. 3.1 Договору Товариство надає кредит Клієнту у розмірі 5 100,00 грн з оплатою за процентною ставкою, що вираховується в наведеному графіку згідно з п. 3.2 цього Договору, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, передбачені цим Договором у строки та на умовах цього Договору.
Сторони визначили, що за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3 %, яка застосовується у межах строку, визначеного у п. 4.2. цього Договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою Клієнта.
При цьому, Клієнт може скористатися Пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах, визначених у п.п. 3.2.1, 3.2.2 п. 3.2 цього Договору:
- п. 3.2.1. п. 3.2. Договору Пільговий період 30 календарних днів з 26.01.2022 до 04.02.2022 пільгова процентна ставка (знижка) 2,2 %.
- п. 3.2.2. п. 3.2. Договору Стандартний період 60 календарних днів з 05.02.2022 до 26.04.2022 стандартна процента ставка 3 %.
Видача (надання) Товариством Кредиту Клієнту за цим Договором проводиться протягом трьох операційних банківських днів з моменту укладення цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки, реквізити якої зазначені Клієнтом у Особистому кабінеті, та, яка визначена Клієнтом у якості Основної платіжної картки (п. 4.1 Договору).
Згідно з п. 4.2 Договору клієнт зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за Кредитом до 26.04.2022 шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства.
Відповідно до п.п. 11.1, 11.3 Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 26.04.2022, але у будь-якому випадку до повного виконання Клієнтом зобов`язань за цим Договором. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за порушення умов цього Договору, яке мало місце під час дії цього Договору.
Відповідно до додаткового договору №1 до договору про надання фінансового кредиту № 55159293, укладеного 04.02.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» та ОСОБА_1 в електронній формі, який підписаний відповідачем із використанням електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора /578552 та внесені зміни до п.п. 4.4. Договору та з урахуванням п. 2.1 цього Додаткового договору Товариство і Клієнт дійшли згоди, що строк:- Наступного пільгового періоду за Договором складає:10 календарних днів, який обчислюється з 04.02.2022 по 14.02.2022.- Стандартного періоду за Договором складає: 80 календарних днів, який обчислюється з 15.02.2022 по 05.05.2022. 2.3. Сторони підтверджують обов`язковість взятих на себе за Договором та Додатковим договором зобов`язань та продовжують виконувати усі положення Договору в порядку і обсязі, визначеному Договором та Додатковим договором, зокрема Сторони домовились, що Клієнт зобов`язується виконувати умови Договору та Додаткового договору та зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити проценти, що були нараховані за Кредитом до 05.05.2022 р., шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства. 2.4. Сторони разом з цим Додатковим договором укладають оновлену редакцію Графіку погашення боргу, який є невід`ємною частиною даного Додаткового договору.
Відповідно до додаткового договору №2 до договору про надання фінансового кредиту № 55159293, укладеного 14.02.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІРБІС» та ОСОБА_1 в електронній формі, який підписаний відповідачем із використанням електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора /578552/ та внесені зміни до п. 4.4. Договору та з урахуванням п. 2.1 цього Додаткового договору Товариство і Клієнт дійшли згоди, що строк:- Наступного пільгового періоду за Договором складає: 20 календарних днів, який обчислюється з 14.02.2022 по 06.03.2022.- Стандартного періоду за Договором складає: 70 календарних днів, який обчислюється з 07.03.2022 по 05.05.2022. 2.3. Сторони підтверджують обов`язковість взятих на себе за Договором та Додатковим договором зобов`язань та продовжують виконувати усі положення Договору в порядку і обсязі, визначеному Договором та Додатковим договором, зокрема Сторони домовились, що Клієнт зобов`язується виконувати умови Договору та Додаткового договору та зобов`язується повністю повернути Кредит та сплатити проценти, що були нараховані за Кредитом до 05.05.2022 р., шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Товариства. 2.4. Сторони разом з цим Додатковим договором укладають оновлену редакцію Графіку погашення боргу, який є невід`ємною частиною даного Додаткового договору.
Довідкою про ідентифікацію клієнта ТОВ «ФК «ІРБІС» від 29.04.2026 року підтвердило, що ОСОБА_1 , з якою укладено договір № 55159293, була ідентифікована товариством. Акцепт оферти позичальником (підписання договору електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора): унікальний ідентифікатор 578552; дата та час підписання 26.01.2022; мобільний телефон, на який відправлено персональний ідентифікатор, - 0503967380, номер/маска картки НОМЕР_1 .
ТОВ «ФК «ІРБІС» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 5 100,00 грн, що підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №3152_251021114221 від 21.10.2025, яке повідомило, що надає послуги з переказу грошових коштів в національній валюті без відкриття рахунків.
Між ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» укладено Договір про переказ коштів ФК № 342 від 02.10.2012, на виконання якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 26.01.2022 на суму 5 100,00 грн, маска картки НОМЕР_1 .
Із розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «ФК «ІРБІС» за договором про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2022, вбачається, що станом на 01.09.2025 заборгованість ОСОБА_1 становить 18 054,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5 100,00 грн; заборгованість за відсотками - 12954,00 грн.
Доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідач не надала.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому, як визначено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно з вимогами частин 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що договір про надання фінансового кредиту №55159293 від 26.01.2022 року був укладений в електронній формі.
Відтак, на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Частиною восьмою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексому України, а також іншими актами законодавства.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Згідно із положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2022 року відповідно до вимог ч. 6 та 8 ст. 11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» підписано відповідачем електронним підписом 578552.
Зазначений договір містить особисті дані відповідача, зокрема її РНОКПП, паспортні дані, адресу місця проживання та номер мобільного телефону.
Отже, наведене безумовно свідчить про те, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами згідно з ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
При цьому, вимог про визнання договору про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2022 року недійсним (неукладеним) не заявлено.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази, які підтверджують факт укладення між відповідачем та ТОВ «ФК «ІРБІС» договору про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2022 року.
У той же час, отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 5 100 грн. підтверджується листом «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №3152_251021114221 від 21.10.2025, згідно з яким було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 26.01.2022 року на суму 5 100,00 грн, маска картки НОМЕР_1 та також підтверджується представником відповідача в наданому суду відзиві щодо отримання коштів та визнання відповідачем, оскільки нею проводились оплати на погашення суми боргу за кредитним договором.
За умовами кредитного договору, відповідач зобов`язалася повернути отримані нею грошові кошти у визначений договором строк, однак позичальник свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за зазначеним договором.
Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2022 з урахуванням додаткових договорі до кредитного договору, сторони погодили: - суму кредиту у розмірі 5 100 гривень (п. 3.1 Договору);- строк кредитування до 05.05.2022 (п. 4.2 Договору); стандартна процентна ставка становить 3 % та застосовується у межах строку кредиту, зазначеного у п. 4.2 цього Договору; пільгова процентна ставка (знижка) 2,2 % (п. 3.2 Договору); позичальник може скористатися пільговим періодом та отримати пільгову процентну ставку (знижку) на умовах: пільговий період - 30 календарних днів з 14.02.2022 до 06.03.2022 у розмірі 2,6 %; стандартний період - 70 календарних днів з 07.03.2022 до 05.05.2022 (п. 3.2.1., 3.2.2 п. 3.2 Договору).
Згідно з розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2022 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 01.09.2025 року становить 18 054,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 100,00 грн; заборгованість за відсотками 12 954,00 грн.
Розрахунок заборгованості проведений за період з 26 січня 2022 року до 15 травня 2022 року, тобто в межах строку кредитування, передбаченого умовами договору. Штрафні санкції не нараховувалися.
У свою чергу, відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості та не надано власного розрахунку на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.
Підписанням цього договору відповідач погодилася з його умовами, в тому числі, щодо розміру відсотків та порядку їх нарахування. Зустрічних позовних вимог про визнання договору або окремих їх пунктів незаконними не заявляла.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами 1, 2 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.
Крім того, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладено договір факторингу №01092025/01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІРБІС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ПОЗИКА» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ПОЗИКА» приймає належні ТОВ «ФК «ІРБІС» права вимоги до Боржників, зазначені у Реєстрі боржників, що підтверджується Актом приймання-передачі реєстру прав вимоги за Договором факторингу №01092025/01 від 01.09.2025 та платіжною інструкцією №6054383 від 02.09.2025.
Відповідно до витягу з Додатку №1 до договору факторингу №01092025/01 від 01 вересня 2025 року ТОВ «ФК «ПОЗИКА» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 054,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 100,00 грн; заборгованість за відсотками 12 954,00 грн.
Договір факторингу, укладений між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ПОЗИКА», у встановленому порядку недійсним не визнавався, тобто відповідно до положень ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності такого правочину.
Встановивши, що надані позивачем докази підтверджують дійсне волевиявлення сторін на реальне настання правових наслідків, а саме на передачу прав вимоги за кредитним договором від №55159293 від 26.01.2022 року, а також врахувавши відсутність доказів, які підтверджують недійсність договору факторингу та з огляду на не встановлення обставин, які зумовлюють нікчемність цього договору, суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «ПОЗИКА» доведено належними та допустимими доказами факт переходу до нього права вимоги до боржника (позичальника) ОСОБА_1 .
Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 серпня 2023 року у справі № 2-634/2011 (провадження № 61-5859св23).
Що стосується застосування наслідків пропуску строку позовної давності до заявлених позовних вимог, то слід зазначити таке.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 год 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, який набрав чинності 17 квітня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Закон України №4434-ІХ від 14.05.2025 «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким виключено пункт 19 «Прикінцевих та перехідних положень» щодо призупинення строків позовної давності, набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 04.09.2025 року.
Таким чином, у період з 17 квітня 2022 року до 04 вересня 2025 року строки позовної давності були зупинені, і звернення позивача з цим позовом 23 березня 2026 року вчинено в межах строку позовної давності.
Відповідно до п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, позовні вимоги ТОВ «ФК «ПОЗИКА» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 55159293 від 26.01.2022 року є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст.141ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662, 40 грн.
Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500,00 грн., то суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що у вказаній справі позивачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5500,00 грн, які підтверджуються договором договір про надання правової (правничої) допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026, укладений між ТОВ «ФК «ПОЗИКА» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , додаткову угоду № 55159293 від 16.02.2026 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026, акт наданих послуг на підтвердження надання правової допомоги від 16.02.2026 на суму 5 500 грн, детальний опис робіт (наданих послуг), необхідних для надання правничої правової допомоги від 16.02.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах №810/3806/18 від 17.09.2019, № 320/11366/20 від 13.05.2022.
З урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу розмірі 4 000, 00 грн.
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки позивач не наводить достатнє обґрунтування належності і допустимості доказів, які він просить витребувати та доказів неможливості отримання позивачем вказаних доказів самостійно.
Клопотання представника відповідача про розстрочку виконання рішення суду не підлягає задоволенню судом, як таке що заявлене передчасне.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 223, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (юридична адреса: 07406, Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, код (ЄДРПОУ: 39493634) заборгованість за кредитним договором № 55159293 від 26.01.2022 року у розмірі 18 054,00 грн. (вісімнадцять тисяч п`ятдесят чотири гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (юридична адреса: 07406, Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, код (ЄДРПОУ: 39493634) судові витрати в розмірі 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місця проживання АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (юридична адреса: 07406, Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, код (ЄДРПОУ: 39493634) витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.     
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О. І. Кузьміна