Справа № 686/11952/26
Провадження № 2-а/686/233/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
25 травня 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Хараджі Н.В., за участю секретаря судового засідання Козуляк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Хмельницької області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із вказаним адміністративним позовом про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.04.2026 року Інспектором 1 взводу ТОР рота УПП 6 а.г. Управління патрульної поліції в Хмельницькій області лейтенант поліції Шепель Андрій Валерійович було винесено постанову серії ЕНА №7008772 згідно із якою ОСОБА_1 11.04.2026 року о 15 год 22 хв. м. Хмельницький вул. Кам`янецька 71/7 водій керуючи тз не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 в`їзд заборонено та здійснив рух в забороненому напрямку чим порушив п. 8.4. в ПДР – Порушення вимог заборонних знаків. Та накладено на позивача штраф у розмірі 340 грн. Позивач не погоджується із вказаною постановою, вважає її такою, що прийнята із порушенням норм чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного. У Інспектора 1 взводу ТОР рота УПП 6 а.г. Управління патрульної поліції в Хмельницькій області не було жодних підстав для зупинки транспортного засобу позивача оскільки ним не порушувались правила дорожнього руху. Відповідач не зафіксував не виконання позивачем вимоги дорожнього знаку 3.21 в`їзд заборонено та здійснення руху в забороненому напрямку, що тягне порушення п. 8.4. в ПДР – Порушення вимог заборонних знаків. Відповідач здійснив притягнення позивача до адміністративної відповідальності без належних та допустимих доказів. У зв`язку з чим просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7008772 від 11.04.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (без виклику) сторін.
До суду відповідач надіслав відзив на позовну заяву, за яким заперечував проти задоволення позову, посилаючись на законність дій поліцейського під час складання оскаржуваної постанови, підтвердженність доказами скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУПАП, та додавши до справи копію матеріалів адміністративного провадження та відеоматеріали.
Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно постанови про адміністративне правопорушеннясерія ЕНА №7008772 водій ОСОБА_1 11.04.2026 року о 15 год. 22 хв. м. Хмельницький вул. Кам`янецька 71/7, керуючи тз не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 в`їзд заборонено та здійснив рух в забороненому напрямку, чим порушив п. 8.4. в ПДР – Порушення вимог заборонних знаків, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на позивача штраф у розмірі 340 грн.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України).
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п.8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Пунктом 8.4 ПДР встановленого групи дорожніх знаків, серед яких, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Підрозділом 3 «Заборонні знаки» розділу 33 ПДР до заборонних дорожніх знаків віднесено 3.21 «В`їзд заборонено», який забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху.
Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Факт керування транспортним засобом та зупинення працівником поліції у місці та часі, вказаних у постанові, підтверджено наданим відео та не оспорюється позивачем.
Доводи позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення спростовуються долученими відповідачем письмовими та відеоматеріалами
Спірним у цій справі є питання правомірності зупинення працівниками поліції транспортного засобу, яким керував позивач, а також відсутності доказів порушення позивачем вимог дорожнього знаку 3.21. та здійснення руху в забороненому напрямку, що тягне за собою порушення п. 8.4. ПДР. На підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем надано диск з відеозаписами з відео реєстратора. У ході дослідження матеріалів справи та дослідження відео, наданого відповідачем, вбачається, що позивач в порушення вимог дорожнього знаку 3.21. здійснив рух в забороненому напрямку, тобто порушив вимоги п. 8.4. ПДР. Актуальність інформації, яка міститься на відео та доданих матеріалів справи, щодо розміщення дорожніх знаків, представником позивача не заперечувалася.
Щодо посилання на відсутність підстав для зупинки працівниками поліції позивача, то суд зазначає наступне.
В статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно із п.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
Відповідно до статті 32 цього Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
З огляду на наявні матеріали справи у поліцейського були законні підстави для зупинення транспортного засобу позивача.
Інші порушення під час складання оскаржуваної постанови позивачем не вказані та судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а отже і правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають розподілу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Хмельницької області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хмельницького
міськрайонного суду Н.В. Хараджа