Справа № 199/13077/25
(2/199/1114/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

06.04.2026 року  Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра

у складі головуючого судді - Авраменка А.М.,
при секретарі судового засідання - Куземі О.Г.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про припинення дії актового запису цивільного стану шляхом його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра звернулась заявник через свого представника із вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої послалась на те, що позивачу при народженні присвоєні наступні анкетні дані - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 28 травня 2016 року за власним бажанням позивач змінила своє ім`я з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 28 травня 2016 року, актовий запис №32, виданий Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпропетровську ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області. Позивач не змінила паспорт громадянина України у місячний термін через брак часу, оскільки у травні 2016 року прийняла пропозицію про укладення шлюбу від майбутнього чоловіка ОСОБА_6 і після реєстрацію шлюбу вирушити у весільну подорож у вересні 2016 року за межі країни, готувалась до вказаних подій. На рішення позивача про зміну імені вплинув її майбутній чоловік. 18 червня 2016 року позивач уклала вказаний шлюб, змінила прізвище на прізвище чоловіка, отримала новий паспорт громадянина України та закордонний паспорт. 14 квітня 2020 року вказаний шлюб було розірвано, позивач залишила прізвище « ОСОБА_2 ». Позивач бажає залишити собі ім`я « ОСОБА_4 », що є принциповим для неї. 28 серпня 2025 року позивач подала заяву до територіального органу ВДРАЦС про анулювання актового запису про зміну імені, у відповідь на що 16 вересня 2025 року позивачем отримано відмову з тих підстав, що питання про припинення дії актового запису про зміну імені необхідно вирішувати в судовому порядку. Відтак, оскілки позивач на сьогодні не може реалізувати в позасудовому порядку своє законне право на зміну імені, вона звернулась до суду із даним позовом, в якому просила суд припинити дію спірного актового запису цивільного стану №32 від 28 травня 2016 року про зміну імені шляхом скасування такого актового запису цивільного стану.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 01 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 22 грудня 2025 року, постановленою без складення окремого документу, однак із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі з викладених у ньому підстав та обставин.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності свого представника, а також послався на те, що згідно законодавства актовий запис не скасовується, а припиняє дію.
За таких обставин, керуючись нормами ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за наведеної явки учасників справи, а також без фіксування судового засідання.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась позивач ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
28 травня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за заявою позивача складено спірний актовий запис №32 про зміну останньою імені на « ОСОБА_4 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені.
18 червня 2016 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюбу, про що складено відповідний актовий запис №366, та позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_2 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.
01 липня 2016 року позивачу видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , в якому її прізвище, ім`я та по батькові зазначено наступне - « ОСОБА_2 », що підтверджується копією паспорту.
30 серпня 2016 року позивачу видано паспорт громадянина України для виїзд за кордон, в якому її прізвище, ім`я та по батькові зазначено наступне - « ОСОБА_2 », що підтверджується копією паспорту.
28 серпня 2025 року позивачем через представника подано до Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про анулювання актового запису цивільного стану, в якій сторона заявника просила територіальний відділ органу ДРАЦС анулювати спірний актовий запис №32 про зміну імені. Копія заяви наявна в матеріалах справи.
У відповідь на вищевказану заяву позивача відповідачем листом від 16 вересня 2025 року фактично відмовлено в анулюванні актового запису, що мотивовано тим, що питання про припинення дії спірного актового запису про зміну імені необхідно вирішувати в судовому порядку, а поняття анулювання актового запису цивільного стану внаслідок змін у законодавстві не існує.
25 лютого 2026 року позивач звернулась до Святошинського ВДРАЦС м. Києва із заявою про зміну її імені з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 », у відповідь на що вказаний територіальний орган ВДРАЦС своїм листом від 12 березня 2026 року повідомив про неможливість задоволення вказаної заяви через виявлену неузгодженість відомостей, а саме анкетними даними позивача у спірному актовому записі про зміну імені, а також у актових записах про реєстрацію та розірвання шлюбу, документах, що посвідчують особу, які оформлюються після державної реєстрації шлюбу.
Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (далі - Правила державної реєстрації), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 (далі - Правила внесення змін), Порядком розгляду заяв про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 року №915 (далі - Порядок).
Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.
За змістом ст.49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Аналогічні положення містяться у нормах ст.ст.2, 3, 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Положеннями ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові.
За змістом ст.ст.294, 295 ЦК України фізична особа має право на ім`я. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на власний розсуд змінити своє прізвище та (або) власне ім`я, та (або) по батькові.
Статтею 16 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) проводиться лише стосовно громадян України. Державна реєстрація зміни імені проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи, яка досягла віку, встановленого законом, за місцем її проживання за наявності в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану відповідних актових записів цивільного стану та відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Порядок розгляду заяв громадян про зміну імені встановлюється Кабінетом Міністрів України. Державна реєстрація зміни імені не тягне за собою внесення змін до актових записів цивільного стану, складених стосовно особи, яка змінила ім`я, та її малолітніх і неповнолітніх дітей, крім передбачених законом випадків, а також повнолітніх дітей. Схожі положення містяться у Порядку.
Відповідно до ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану припиняє дію на підставі: 1) рішення суду; 2) висновку відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану у випадках, передбачених законом. Припинення дії (визнання недійсним, скасування) актового запису цивільного стану проводиться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його зберігання. Одночасно з прийняттям рішення щодо актового запису цивільного стану відповідний орган, на підставі рішення або висновку якого проводиться припинення дії актового запису цивільного стану, приймає рішення щодо вилучення і повернення свідоцтва, дію якого припинено, відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану. У разі неповернення свідоцтва інформація про припинення його дії оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.
Пунктом 4.4 Правил внесення змін передбачено, що дію актового запису цивільного стану може бути припинено (визнано його недійсним, скасовано) на підставі: рішення суду; висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану, складеного у випадках, передбачених статтею 39 Сімейного кодексу України, за заявою заінтересованої особи; висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації про припинення дії поновленого або повторно складеного актового запису цивільного стану; висновку дипломатичного представництва або консульської установи України про припинення дії (визнання недійсним) первинного актового запису цивільного стану.
Пунктом 12 Правил внесення змін визначено, що після державної реєстрації зміни імені у разі звернення заявника особисто відділом державної реєстрації актів цивільного стану у паспорті громадянина України у вигляді паспортної книжечки, а дипломатичним представництвом або консульською установою України у паспорті громадянина України у вигляді паспортної книжечки для виїзду за кордон робиться відмітка про те, що паспорт у зв`язку із зміною імені підлягає обміну протягом місяця.
За змістом ст.ст.12, 13, 76, 81, 89 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17.
Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі №645/5557/16-ц).
Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.
Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи по суті знайшли підтвердження заявлені стороною позивача в обґрунтування її позовних вимог фактичні обставини, як то присвоєння при народженні позивачу імені « ОСОБА_4 », зміна позивачем свого імені на « ОСОБА_5 » зі складенням спірного актового запису №32 від 28 травня 2016 року, подальша реєстрація позивачем шлюбу з отриманням паспорту громадянина України та закордонного паспорту із зазначенням анкетних даних позивача як « ОСОБА_2 », що унеможливило подальшу повторну зміну позивачем свого імені з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 » в позасудовому порядку, а також враховуючи неможливість припинення дії спірного актового запису в позасудовому порядку, суд, керуючись правом позивача як ім`я, так і на його зміну без обмежень щодо кількості таких змін, приходить до висновку про правомірність, обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і наявність підстав для їх задоволення, однак часткового. Частковість задоволення позовних вимог полягає у відмові в скасуванні спірного актового запису, оскільки згідно змісту наведених судом вище норм законодавства належним способом захисту є саме припинення дії актового запису цивільного стану, і вимога про припинення була задоволена судом.
На підставі викладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16, 49, 294, 295 ЦК України, ст.ст.2, 3, 9, 13, 16, 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п.п.4.4, 12 4.4 Правил внесення змін, ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 141, 142, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Амур-Нижньодніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 33339868; адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 15) про припинення дії актового запису цивільного стану шляхом його скасування - задовольнити частково.
Припинити дію актового запису про зміну імені №32, складеного 28 травня 2016 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (свідоцтво про зміну імені Серія НОМЕР_3 від 28 травня 2016 року), відповідно якого до змінено власне ім`я позивача з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя  А.М. Авраменко