Справа № 766/14839/25
н/п 2/766/4126/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
23.04.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючої судді Шестакової Я.В.
за участі секретаря Сивкович О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні у порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою Органу опіки та піклування виконавчого комітету Херсонської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ :
Представник позивача у вересні 2025 року звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносино доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на користь державного дитячого закладу або особи, яка виховує дитину.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на обліку органу опіки та піклування перебуває малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як така, що опинилась у складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків.
За повідомленням Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 06.05.2024 року № 11755/36/05/5-24 до чергової частини 03.05.2024 року надійшов виклик про побиття дитини. При перевірці співробітниками правоохоронних органів було встановлено, що мати дівчинки, ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, здійснила побиття доньки, ОСОБА_1 , по обличчю та тулубу. Через агресивну поведінку ОСОБА_2 , співробітниками поліції викликано швидку допомогу та за рішенням лікарів, які прибули на місце події, останню госпіталізовано до комунального некомерційного підприємства «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської міської ради.
Окрім цього, малолітню ОСОБА_1 було влаштовано до комунального некомерційного підприємства «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради, про що 03.05.2024 року складено акт органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради від 03.05.2024 року № 261, ОСОБА_1 надійшла до приймального відділення з діагнозом «поверхневі садна обох щік обличчя та шиї, ГРВІ».
Через постійні обстріли міста Херсон та невжиття батьками ОСОБА_1 дієвих заходів щодо повернення дитини, 19.06.2024 року її було евакуйовано до неврологічного відділення комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня», де вона перебувала з діагнозом «інші розлади вегетативної нервової системи, енурез».
Як зазначено позивачем, через самоусунення батьків від виховання дитини, Наказом начальника Служби від 25.06.2024 року № 38 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово влаштовано в родину ОСОБА_4 , де вона проживає до цього часу. Батьки дівчинки її життям не цікавляться, дитину не відвідують, матеріальної допомоги не надають.
У зв`язку із вищевикладеним позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.11.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
31.12.2025 року на адресу Херсонського міського суду Херсонської області надійшло клопотання представника позивача про заміну сторони правонаступником.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2026 року задоволено клопотання представника позивача про заміну позивача правонаступником. У справі за позовом Виконавчого комітету Дніпровської районної ради у м. Херсоні ради, органу опіки та піклування, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів замінено позивача - Виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради - на його правонаступника Орган опіки та піклування виконавчого комітету Херсонської міської ради.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема, шляхом неодноразового направлення судових повісток про виклик до суду за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання відповідачів.
Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 82-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» .
Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена.
Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідачі не скористалися. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає.
У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст.223 та ст. ст.280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст.130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідачі належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст.280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Статтями 13,81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.
Судом встановлено та матеріалами цивільної справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Херсон народилася ОСОБА_1 , про що 02.10.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області складено відповідний актовий запис № 996. Батько: ОСОБА_3 . Мати: ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується дублікатом свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.10.2024 року.
У відповідності до повідомлення Херсонського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області від 06.05.2024 року за вих. № 11755/25/05/5-24, 03.05.2024 року співробітники поліції прибули на виклик поблизу кінотеатру «Салют». Встановлено, що мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, нецензурно висловлювалася та наносила удари по обличчю та тулубу своєї неповнолітньої доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки мати дівчинки поводила себе агресивно, було викликано карету швидкої допомоги № 5 та поміщено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до Херсонської обласної психіатричної лікарні. Під час огляду дитини було виявлено садна на обличчі та викликано швидку допомогу; після прибуття лікарів було прийнято рішення про госпіталізацію дівчинки до Херсонської обласної дитячої лікарні. Після прибуття у лікарні було складено акт про підкинуту чи знайдену дитину в присутності психолога мобільної бригади. За даним фактом було направлено відповідні повідомлення службі у справах дітей Херсонської міської ради та працівникам ювенальної превенції ВП № 1 Херсонського РУП.
Відповідно до довідки про перебування хворого у КНП «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» ХОР № 261 від 03.05.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала з 03.05.2024 року на лікуванні у вказаному медичному закладі з діагнозом: поверхневі садна обох щік обличчя та шиї, ГРВІ, гострий ринофарингіт.
Згідно відповіді комунального некомерційного підприємства «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради від 09.05.2024 року за вих. № 01-1/18/556, дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час обстежується та отримує лікування. Діагноз: синдром вегетативних дисфункцій, астенічний синдром, гостра реакція на стрес, нитрогенний сечовий міхур. За час перебування у лікарні родичі дитину не відвідували.
Наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Херсоні ради № 32 від 21.05.2024 року «Про взяття на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, ОСОБА_1 », прийнято рішення про взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перебуває у комунальному некомерційному підприємстві «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» Херсонської обласної ради, на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків.
Згідно повідомлення Служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради від 22.05.2024 року за вих. № 08-44-249, 22.05.2024 року з метою встановлення факту проживання батька малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_1 , проведення бесіди зі ОСОБА_3 , спеціалістами служби здійснено вихід за вказаною адресою. Встановлено, що двері ніхто не відчинив, батькові малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено запрошення відвідати службу у справах дітей. Із сусідами поспілкуватися не вдалося.
Наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Херсоні ради № 38 від 25.06.2024 року «Про тимчасове влаштування малолітньої ОСОБА_1 », влаштовано тимчасово до родини ОСОБА_4 малолітню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.06.2024 року терміном на 6 місяців.
Згідно повідомлення комунального некомерційного підприємства «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради від 09.07.2024 року за вих. № 515-01, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поступила до неврологічного відділення 19.06.2024 року з м. Херсону (обласна дитяча лікарня) для перебування за соціальними показниками з діагнозом: інші розлади вегетативної нервової системи, енурез. 26.06.2024 року дитина за згодою головного спеціаліста ССД АІР ММР ОСОБА_5 передана для тимчасового влаштування у родину батькам ОСОБА_4 .
У відповідності до відповіді Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 25.06.2024 року за вих. № 15913/36/05/5-24, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає: АДРЕСА_1 , раніше притягався до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП (Ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов для життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей), ст. 173-2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства) та ст. 175-1 КУпАП (Куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом).
Згідно відповіді Відділу поліції № 1 Херсонського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 11.11.2024 року за вих. № 8816/361/04-24, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1 та 2 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо вихованні дітей) на підставі протоколів від 20.09.2023 року, 09.10.2023 року, 25.12.2023 року, 08.01.2024 року, 30.01.2024 року, 01.02.2024 року; за ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування. Систематично працівниками поліції з ОСОБА_6 проводилися профілактичні бесіди щодо недопущення ухилення від виконання батьківських обов`язків, однак позитивного результату не досягнуто.
Відповідно до повідомлення Служби у справах дітей Центральної районної у м. Херсоні ради від 12.11.2024 року за вих. № 08-44-572, 05.11.2024 року спеціалістами служби у справах дітей було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого до спеціалістів ніхто не вийшов. ОСОБА_3 було здійснено телефонний дзвінок, на який він відповів, що не може відповісти, коли буде вдома. Зі спілкування з сусідами встановлено, що вони не знайомі з такою особою, про що складено відповідний Акт відвідування родини. Також зазначено, що напередодні працівники служби телефонували ОСОБА_3 , проте він слухавку не взяв та не перетелефонував.
Окрім цього у вказаному повідомленні зазначено, що з 21.07.2017 року по 02.10.2023 року малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку служби у справах дітей Центральної (Суворовської) районної у м. Херсоні ради, але під час окупації міста Херсон всі архіви служби було втрачено.
Згідно відповіді Зеленівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 38 Херсонської міської ради від 22.01.2025 року за вих. № 06-01/15, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зараховано до складу учнів 4-Б класу на підставі наказу № 48-У. Зі слів класного керівника ОСОБА_7 , за період навчання з 01.09.2024 року по теперішній час батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не цікавились навчанням дитини, і на зв`язок із класним керівником не виходили. Також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зверталися до адміністрації школи щодо організації зустрічі з донькою, з проханням сприяти у поверненні дитини. ОСОБА_1 систематично відвідує навчальні заняття, проявляє активність на уроках, спілкується з однолітками. Процес адаптації до учнівського колективу пройшов без особливостей. Дівчинка забезпечена необхідним приладдям для навчання, має гаджет для підключення до онлайн-уроків; зовнішній вигляд - охайний. ОСОБА_4 підтримує зв`язок із класним керівником, цікавиться навчанням і вихованням дитини.
У відповідності до заяви ОСОБА_4 від 05.02.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.06.2024 року знаходиться у їх родині на вихованні. Зі слів дівчинки, вона не бажає спілкуватися з матір`ю, оскільки вона принижувала та била її, про що свідчать шрами на обличчі дитини; дівчинка була вимушена неодноразово ночувати біля під`їзду та отримувати їжу від сусідів. Щодо батька повідомлено, що він неодноразово телефонував дитині у стані алкогольного сп`яніння, після чого вона замовкала та плакала. На День народження дівчинки ніхто із батьків їй не зателефонував та не привітав зі святом. У цілому ні мати, ні батько не приймають участі у вихованні та розвитку дитини.
Зі змісту заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 11.02.2025 року дитина не бажає повертатися до матері та батька, оскільки піддавалася регулярному побиттю з боку ОСОБА_2 , коли та перебувала у стані алкогольного сп`яніння. До того ж, мати постійно звинувачувала доньку в тому, що її особисте життя не склалось. Під час проживання з матір`ю доводилося періодично викликати співробітників поліції, які забирали дитину від ОСОБА_2 . Під час проживання з батьком, дівчинка також піддавалася систематичному побиттю з боку його дружини, а у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 нецензурно висловлювався на адресу своєї доньки. Дитина регулярно була голодною, оскільки як мати, так і батько, часто залишали її без їжі, у зв`язку із чим її годували сусіди. ОСОБА_1 зазначає, що їй дуже подобається у новій родині, в якій вона проживає з батьком, матір`ю, двома братами та сестрою; дівчинка має успіхи у навчанні та розвитку, відвідує різні заходи.
Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 16.09.2025 року за вих. № 2-49/1979, виконавчий комітет Дніпровської районної у місті Херсоні ради, орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До вищевказаного висновку долучено світлини, на яких зображена малолітня дитина із слідами саден та почервоніннями на обох щоках.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини).
Ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини).
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини).
Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачів буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачі в подальшому будуть позбавлені можливості негативно впливати на психічний стан дитини до моменту зміни ними свого ставлення відносно власної дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав.
Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.
Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.
Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року в справі № 404/9387/21, від 19 лютого 2024 року в справі № 159/2012/23, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18.
Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд встановив, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 систематично ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини, не забезпечували належних умов для її життя, розвитку та навчання, що підтверджується матеріалами справи, зокрема повідомленнями органів поліції, служб у справах дітей, навчального закладу та медичних установ. Судом встановлено факти жорстокого поводження матері з дитиною, зокрема нанесення тілесних ушкоджень у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до госпіталізації дитини, а також відсутність належної реакції батька, який не вживав заходів для захисту дитини та не забезпечував її належного утримання і виховання. Крім того, обидва батьки неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків та вчинення домашнього насильства, однак належних висновків для себе не зробили, а профілактичні заходи не дали позитивного результату.
Суд також бере до уваги, що після вилучення дитини з небезпечного середовища батьки не виявляли інтересу до її стану здоров`я, навчання та умов проживання, не відвідували її під час лікування, не підтримували зв`язок із закладом освіти та органами опіки і піклування, а також не вживали жодних заходів для повернення дитини до сім`ї. Натомість встановлено, що дитина забезпечена належними умовами проживання у прийомній родині, де отримує необхідний догляд, виховання та підтримку. Враховуючи думку самої малолітньої, яка не бажає повертатися до батьків у зв`язку з жорстоким поводженням та неналежним ставленням до неї, а також висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, суд дійшов висновку, що подальше перебування дитини під батьківською опікою суперечить її інтересам.
З огляду на викладене, керуючись принципом забезпечення найкращих інтересів дитини, суд приходить до переконання, що наявні передбачені законом підстави для позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1 , оскільки їх поведінка свідчить про свідоме та тривале невиконання батьківських обов`язків, жорстоке поводження з дитиною та повну втрату батьківського піклування.
Згідно частини 3 статті 166 Сімейного Кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Згідно частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно до частин 1, 2 статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Пленум Верховного Суду України у п.17 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.
Частиною першою ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 № 789-ХІІта набрала законної чинності для України 27 вересня 1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Аналізуючи зібрані у справі докази та встановлені судом обставини, суд дійшов до переконання, що відповідачі є особами працездатного віку, на обліку у центрі зайнятості не перебувають (інших відомостей суду не надано), відтак є фінансово-спроможними, а тому взмозі утримувати дитину.
Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо розміру аліментів на утримання дитини, як таких, що відповідають положенням закону. У зв`язку з наведеним суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, на користь державного дитячого закладу або особи, яка виховуватиме дитину.
Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми у відповідності зі ст.168 СК України, якщо це не причинить шкоди їх життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та наддасть можливість в майбутньому, при наявності його бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Приписами ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, такі судові витрати стягуються з другої сторони. Тому суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір, від якого позивачі звільнені при подачі позову.
Оскільки позивач звернувся до суду із двома вимогами немайнового характеру, за кожну з яких станом на 25.09.2025 року підлягає сплаті 1211,20 грн., з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в рівних частинах у загальному розмірі 2422,40 грн., тобто по 1211,20 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 164, 166,168, 180-182 Сімейного Кодексу України ст. ст.12,19, 79-81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280-285, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Органу опіки та піклування виконавчого комітету Херсонської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянку України - батьківських прав, щодо дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України - батьківських прав, щодо дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч.5 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.
Роз`яснити, що батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. 
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.09.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь державного дитячого закладу або особи, яка виховуватиме дитину.
Стягнути зі ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.09.2025 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь державного дитячого закладу або особи, яка виховуватиме дитину.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача , поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Найменування сторін :
Позивач: Виконавчий комітет Херсонської міської ради Херсонської області в особі Органу опіки і піклування, адреса місцезнаходження: Херсонська обл., м. Херсон, пр.-т. Незалежності, 37, Код ЄДРПОУ 04059958. 
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 . РНОКПП  НОМЕР_2 .
Відповідач:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 . РНОКПП  НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 23.04.2026 року

Суддя	Я. В. Шестакова