ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2026 року м.Дніпро Справа № 908/3144/24 
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії
головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач), 
суддів:  Іванова О.Г., Чередка А.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Відділу культури виконавчого комітету Бердянської міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 (суддя Корсун В.Л.)

у справі № 908/3144/24 
за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”
до відповідача: Відділу культури виконавчого комітету Бердянської міської ради
про стягнення 207 474,41 грн 

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Запорізької області в системі “Електронний суд” надійшла позовна заява з вимогами товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (далі ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг”) до відділу культури виконавчого комітету Бердянської міської ради про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу від 24.11.21 № 07-1162/21-БО-Т у розмірі 207 474,41 грн, а саме: 132 227,02 грн основної заборгованості, 26 743,88 грн пені, 9 887,70 грн 3 % річних та 38 615,81 грн індексу інфляції.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 у справі № 908/3144/24 позов задоволено частково. Стягнуто з відділу культури виконавчого комітету Бердянської міської ради (69095, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 142, код ЄДРПОУ 02228138) на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (04116 м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42399676) – 131 877 (сто тридцять одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн 39 коп. суми основного боргу, 26 660 (двадцять шість тисяч шістсот шістдесят) грн 64 коп. пені, 9 862 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн 78 коп. - 3 % річних, 38 530 (тридцять вісім тисяч п`ятсот тридцять) грн 60 коп. інфляційних втрат та 2 482 (дві тисячі чотириста вісімдесят дві) грн 97 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено. 
Не погодившись з вказаним рішенням Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” подано апеляційну скаргу, згідно якої просить рішення Господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 у справі № 908/3144/24 в частині відмови в стягненні 349,63 грн основного боргу, 83,24 грн пені, 24,92 грн 3% річних та 85,21 грн інфляційних втрат скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 у справі № 908/3144/24 у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.
Також Відділом культури виконавчого комітету Бердянської міської ради подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 № 908/3144/24 та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовної заяви у повному обсязі. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.01.2026 апеляційну скаргу Відділу культури виконавчого комітету Бердянської міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 у справі № 908/3144/24  залишено без руху. Скаржнику надано строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 3 734,54 грн.
Апелянтом усунено недоліки апеляційної скарги. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.01.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу культури виконавчого комітету Бердянської міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 у справі № 908/3144/24 у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 у справі № 908/3144/24 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 у справі № 908/3144/24  залишено без змін. Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".
Вказаною постановою апеляційним судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати спожитого природного газу, з огляду на що колегія погодилась з висновками суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості за період з листопада 2021 року по лютий 2022 року у розмірі 131 877,39 грн., а також нарахованих сум пені в сумі 26 660,64 грн., 9 862,78 грн. 3% річних та 38 530,60 грн. інфляційних втрат за період січень та лютий 2022 року. В іншій частині позовних вимог, зокрема, стягнення суми боргу та нарахованих сум пені, 3% річних та втрат від інфляції за невиконання зобов`язання в березні 2022 року було відмовлено, оскільки Бердянська міська територіальна громада знаходиться і розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій та перебуває в тимчасовій окупації з 27.02.2022, відповідно з урахуванням положень ч. 2 ст. 13, ч. 2 ст. 13-1 Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” позивач з березня 2022 року не мав права постачати відповідачу природний газ. 
Разом з тим у вказаній постанові не було надано оцінку доводам апеляційної скарги Відділу культури виконавчого комітету Бердянської міської ради, в якій останній зазначає, що відповідач отримав через електронний суд тільки ухвалу про поновлення провадження у справі та оскаржуване рішення від 03.11.2025. Отже не був обізнаний про наявність вказаної справи у суді до отримання ухвали про поновлення провадження у справі від 29.10.2025, а тому не зміг надати свої заперечення на позовну заяву у вставлений порядок та строки. Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 № 376 Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, вся територія м. Бердянськ Бердянської міської територіальної громади (місцезнаходження відповідача) тимчасово окупована російською Федерацією з 27.02.2022 по теперішній час. Всі документи, в тому числі первинні, печатка, кутовий штамп, реєстр працівників відділу культури виконавчого комітету Бердянської міської ради для нарахування та виплати заробітної плати, електронні ключі (токени) залишились на території тимчасово окупованого Бердянську в адміністративній будівлі в якій розміщувався відділ культури, а саме м. Бердянськ, пр. Азовський 37/9. Станом на початок вторгнення окупаційних військ у відділі культури працювало 6 осіб, та 11 централізований бухгалтерії. На момент призначення начальника відділу культури Бучакчийської М.М. не було жодного працівника які виїхали з окупованого Бердянську. Всі працівники, які працюють на сьогоднішній день, були прийняті до відділу культури (це 4 одиниці) та до цього часу в ньому не працювали. Згідно п. 10.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків згідно з цим Договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли після укладання Договору, і Сторони не могли передбачити їх. Сторони зобов`язані негайно повідомити про виникнення форс-мажорних обставин та протягом 14 днів з дати їх виникнення подати підтверджувальні документи відповідно до законодавства (п. 10.3 договору). Вищевказані обставини свідчать про неможливість виконання Відповідачем умов договору у визначений строк у повному обсязі, відтак і наявність підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання з оплати спожитого природного газу за договором, оскільки вказане порушення зобов`язання сталося внаслідок непереборної сили.
Згідно п.1 ч.1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 
Таким чином апеляційний суд вбачає підстави для прийняття додаткової постанови. 
Щодо вказаних доводів апеляційної скарги про настання форс-мажорних обставин, що унеможливлює виконання умов договору колегія зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно п. 10.1 Договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків згідно з цим Договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли після укладання Договору, і Сторони не могли передбачити їх. 
Сторони зобов`язані негайно повідомити про виникнення форс-мажорних обставин та протягом 14 днів з дати їх виникнення подати підтверджувальні документи відповідно до законодавства (п. 10.3 договору). 
Настання форс-мажорних обставин підтверджуються в порядку, встановленому чинним законодавством (п.10.4 Договору). 
Згідно п.10.5 Договору виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику вартості природного газу, поставленого до їх настання. 
Відповідно до ст. 3 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв`язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн.
Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України “Про торгово-промислові палати в Україні” та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 15.07.2014 № 40(3) (у редакції рішення Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), далі – Регламент).
Згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні” форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
На підставі ст. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
В постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/зазначалося, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. 
Окрім того Верховний Суд в постанові від 13.09.2023 у справі №910/8741/22 зазначав, що відповідно до статті 617 ЦК України форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору.
Отже, по кожному окремому договору сторони повинні отримати сертифікат про форс-мажорні обставини. При цьому за загальним правилом, форс-мажор не звільняє від обов`язку виконати зобов`язання в натурі.
Якщо буде доведено, що порушення зобов`язання відбулось у зв`язку з непереборними обставинами (наприклад, у зв`язку з руйнуванням приміщень, неможливістю доставити товар на певну територію, знищенням майна і т.д.) сторона буде звільнена від відповідальності. Якщо таких обставин сторона довести не зможе, то буде нести відповідальність на загальних засадах.
Відповідачем не надано доказів звернення до позивача, у встановленому порядку, з повідомленням про настання форс-мажорних обставин та наданням відповідних доказів. 
При цьому апеляційний суд зазначає, що судом було стягнуто суму заборгованості та нараховані пеню, 3% річних та втрати від інфляції за порушення зобов`язання яке виникло в період з листопада 2021 року по лютий 2022 року, тобто до настання форс-мажорних обставин та окупації території м. Бердянськ Бердянської міської територіальної громади.
Таким чином колегія відхиляє доводи апелянта про наявність підстав для звільнення останнього від відповідальності за порушення зобов`язання з оплати спожитого природного газу, оскільки настання таких обставин, а саме, їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання повинна бути доведена належними та допустимими доказами, чого апелянтом зроблено не було. 
Отже порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом під час перегляду справи в апеляційному порядку не встановлено.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, для скасування рішення суду першої та залишає апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Відділу культури виконавчого комітету Бердянської міської ради на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 у справі № 908/3144/24  залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 у справі № 908/3144/24  залишити без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Відділ культури виконавчого комітету Бердянської міської ради.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя О.Г.Іванов

Суддя А.Є. Чередко