Справа №504/12/25
Провадження №2/504/950/26

Доброславський районний суд Одеської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18.05.2026	с-ще Доброслав	

Доброславський районний суд Одеської області у складі: 
Головуючого судді - Барвенко В.К.,
за участі: секретаря- Ориник М.В., 
позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 5, позовну заяву  ОСОБА_1 проти ОСОБА_2 , третя особа – відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Фонтанської сільської ради одеського району Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Так в поданій заяві позивач зазначає, що рішенням Доброславського районного суду Одеської області від 03.06.2015 року у справі № 504/3819/14-ц розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Доброславського району Одеської області, актовий запис № 40.
У шлюбі народилась дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 усвідомлено не виконувала та не виконує свої батьківські обов`язки відносно спільної дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовкою дитини до самостійного життя, зокрема не забезпечує потрібного харчування, медичного догляду та лікування.
Зазначає, що ОСОБА_2 покинула сім?ю ще під час процесу розірвання шлюбу, не залишивши будь-які ті чи інші контакти, якими можна було б скористатись задля мети спілкування ОСОБА_3 зі своєю матір?ю.
Вказує, що ОСОБА_2 зовсім не цікавиться життям доньки, їй абсолютно не цікаві її стан здоров`я та самопочуття, рівень фінансового забезпечення, шкільна успішність, а також аспекти, пов`язані з її внутрішнім розвитком - поглядами на життя та майбутнє, соціальними і духовними цінностями, обізнаністю та власним баченням світу.
Наголошує, що самостійно виховує ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стараючись повністю забезпечувати її задоволенням усіх потреб, що відповідають її віку, слідкує за її здоров`ям, бере участь у її розвитку та навчанні.
Ухвалою судді Доброславського районного суду Одеської області 13.01.2025 відкрито провадження по даній справі.
16.03.2026 ухвалою Доброславського районного суду Одеської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засідання позивач підтримав поданий позов, просив задовольнити у повному обсязі, відповідач позов не підтримала та заперечувала проти позбавлення її батьківських прав.
Представник третьої особи орган опіки та піклування Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області в судовому засіданні не з`явилась, просила розглянути без їх участі, до початку судового розгляду подали висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав.
Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Доброславського районного суду Одеської області від 03.06.2015 року у справі № 504/3819/14-ц розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Доброславського району Одеської області, актовий запис № 40.
Під час перебування у шлюбі народилася ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Згідно з актом про встановлення факту проживання/непроживання на території Фонтанської сільської територіальної громади від 27.12.2024, ОСОБА_1 , 1983 року народження, проживає разом із своєю донькою ОСОБА_3 , 2011 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , являється єдиним годувальником та самостійно виховує дитину. Зазначений факт засвідчено старостою ОСОБА_4 та 2-ма сусідами ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Відповідно до змісту виписки із медичної карти, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на обліку у амб. села Олександрівка. За час знаходження під наглядом, дитина приходить на амбулаторний прийом із батьком. Мати не займається вихованням та доглядом за дитиною, не проживає разом з нею. Вихованням, доглядом та організацією побуту займається батько.
Згідно характеристики Ліцею «Олександрівський» Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_3 проживає разом з батьком - ОСОБА_1 , з першого року навчання дівчинки, батько дитини приводив її до школи і забирав додому після занять. Батько контролює відвідування нею школи і виконання домашніх завдань з навчальних предметів. Він відвідує класні батьківські збори, бере участь у косметичному ремонті класу, залучається до благодійних акцій, які проводяться нашим навчальним закладом. ОСОБА_1 надає значної уваги щодо навчання і виховання своєї доньки ОСОБА_7 . У свою чергу, мати дівчинки ОСОБА_2 , участі у вихованні дитини не бере. На батьківських зборах, інших відвідуваннях навчального закладу з-приводу будь-яких акцій та заходів помічена не була. Успіхами у навчанні не цікавилась та не цікавиться до теперішнього часу.
Відповідно до довідки в.о. начальника відділу кадрів Куліндоріввського КХП Євтушевської А.А. від 26.12.2024 ОСОБА_1 офіційно в працевлаштований ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» з 14.05.2015 року по теперішній час силосником елеватора. 
За змістом характеристики, виданої на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від начальника елеватора ОСОБА_8 , ОСОБА_1 працює на ДП «Куліндорівський комбінат хлібопродуктів» з 14.05.2015 року по теперішній час силосником елеватора. За час роботи, проявив себе дисциплінованим працівником, справно виконує свої робочі обов`язки і вимоги керівництва.
Відповідно до довідки про доходи від 28.11.2024, загальна сума доходу ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , за період з 01.01.2024 по 31.10.2024 становить 173702,30 грн.
Згідно витяга з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей» ОСОБА_1 незнятої чи непогашеної судимості не має.
11.05.2026 з неповнолітньою ОСОБА_3 проведена бесіда, яка пояснила що на теперішній час проживає разом лише з батьком. Бабуся (татова матір) померла, з батьками матері не спілкується. Зазначила, що матір пішла від батька, коли їй було близько 3 років. ОСОБА_2 бачила лише в соціальних мережах та в 2024 році в місті Одесі, однак не спілкувалася з нею. Конфліктів з батьком не має. 
Допитана у судовому засідання шкільний психолог ОСОБА_9 пояснила, що батько приймає участі у вихованні доньки, приходить на батьківські збори. 
Відповідно до змісту характеристики сусіда ОСОБА_10 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , мати дитини, ОСОБА_2 , протягом 9-10 років проживання дитини з батьком за адресою: АДРЕСА_1 , жодного разу помічена не була. ОСОБА_2 не займається вихованням дитини, не бере участі у забезпеченні її необхідними для життєдіяльності благами (у тому числі матеріальними), не відвідує її місце проживання. Також, ОСОБА_11 не шукала та не шукає можливості знайти спосіб поспілкуватись з дитиною, щонайменше вийти на зв`язок зі мною, як з сусідкою (сусідом) та дізнатись, як можна домовитись з ОСОБА_1 , щоб останній дозволив та надав змогу погуляти з дівчинкою. Водночас, батько дитини ОСОБА_1 , усіма доступними способами здійснює свої батьківські обов`язки, намагається повністю забезпечувати дитину всім необхідним, щоразу, як маю змогу бачити дитину - дитина виглядає добре, охайно вдягнута, привітливо спілкується.
Відповідно до змісту характеристики сусідки ОСОБА_12 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , дівчинка ОСОБА_3 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1 по-сусідству за адресою: АДРЕСА_1 . Проживають дуже дружньо, ніколи не чула ніяких сварок та конфліктів. Батько дитини ОСОБА_1 хазяйновита, добра та порядна людина, працює та забезпечує дитину усіма важливими речами. Дитина при батькові виглядає порядно та добре, сумніву у належному виконанні батьком батьківських обов?язків не виникає. Напроти, про матір дитини ОСОБА_2 взагалі нічого не знаю. Дитину ОСОБА_3 не відвідує, не привозить ніяких речей чи подарунків та не забезпечує грошима. Життям та здоров?ям дитини також не цікавиться, ані особисто, ані через сторонніх осіб. Як виглядає її матір мені взагалі невідомо. До того вигляду, у якому я бачу їх спільну дитину, ОСОБА_2 , як мати, не має ніякого відношення. Вважаю, що ОСОБА_2 не повинна мати відносно дитини материнські права.
Відповідно до змісту характеристики сусіда ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 : «знаю ОСОБА_1 особисто - він товариський, ввічливий та працьовитий чоловік. Старанно відноситься до своєї доньки ОСОБА_3 , намагається задовольняти усі її потреби у повній мірі. Дівчинка гарно одягається, не виглядає погано, привітлива та ввічлива, як батько. Виховання дитини батьком на гідному рівні. Її матір, ОСОБА_2 не проживає разом із донькою та навіть не приходить у гості до неї, щоб побачитись та поспілкуватись. ОСОБА_2 жодним чином не бере участі у вихованні своєї дитини, матеріально не забезпечує. При спілкуванні з дитиною, остання майже нічого не знає про життя своєї матері».
Натомість в судовому засідання 18.05.2026 відповідачка заперечувала проти позбавлення батьківських прав, пояснила, що спілкувалася зі своєю донькою, яка приїздила до неї, в останнє в 2024 році та вона має контактні дані доньки, але в останній час, саме донька перестала з нею спілкуватися, причина їй не зрозуміла.
Суд з критично оцінює надані письмові покази свідків, оскільки вони надали не досить об`єктивні покази. Зокрема суд не допитував свідків під присягою у судовому засіданні, клопотання від позивача не надходили. Натомість ці покази були спростовані відповідачкою, яка зазначила, що донька сама перестала з нею спілкуватися, оскільки батькові так вигідно, щоб її позбавили батьківських прав.
Згідно висновку органу опіки та піклування Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області від 28.07.2025 виконавчий комітет вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_13 по відношенню до її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді спорів щодо позбавлення батьківських прав участь органу опіки та піклування є обов`язковою. За положенням ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.
Проте суд не погоджується з наданим висновком, оскільки зазначений висновок складено лише зі слів батька, матір на комісію запрошена не була та не мала змоги надати свої пояснення.
Окрім того, суд звертає увагу, що позивач ані суду, ані органу опіки не надав жодної інформації про її особисті дані та фактичне місце перебування відповідачки, ані інформації про засоби зв`язку з відповідачем, окрім зареєстрованого місця проживання відповідача, достовірно знаючи, що вона тривалий час проживає в іншому місті та регулярно до 2024 році спілкувалась з дитиною, яка навіть бувала в неї в гостях. 
Натомість про існування позову відповідачка довідалася лише після того, як у суду 11.05.2026 після бесіди з дитиною у присутності шкільного психолога, на стадії ухвалення судового рішення виникли підстави для з`ясування та перевірки додаткових фактів та обставин, зокрема, обставин періодичного спілкування матері та дитини, де суд виніс рішення про оголошення перерви та направив відповідні повістки про обов`язкову участь відповідача.
Про недобросовісну поведінку ОСОБА_1 також свідчить той факт, що з позовом до суду він звернувся 03.01.2025, після того як 02.01.2025 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 та жодним чином не повідомив про поданий позов відповідача.
Відповідачка пояснила, що саме її донька перестала спілкуватися з нею та приїздити до неї.
Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1).
Згідно із статтею 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
ОСОБА_1 не довів необхідності застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Аргументи позивача зводяться лише до того, що матір не піклується про дитину.
При цьому позивачем не здійснено жодних спроб про звернення до суду про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки. 
Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.
Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від суду ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» (CASE OF MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року).
На думку суду, застосування такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним та невиправданим, сімейні стосунки між дочкою та матір`ю можуть бути відновлені, особливо якщо відповідачка докладатиме більше зусиль для покращення їх стосунків.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у задоволені позову слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 95, 223, 280-281, 284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 проти ОСОБА_2 , третя особа – відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Фонтанської сільської ради одеського району Одеської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про позбавлення батьківських прав, – залишити без задоволення.
Попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до своїх батьківських обов`язків до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 покласти на орган опіки та піклування Фонтанської сільської ради одеського району Одеської області.
Питання судових витрат у позові не порушувалось, підстав для їх розподілу не вбачається.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя 	В. К. Барвенко