ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/3483/24 пров. № А/857/12464/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Обрізко І.М., 
суддів Іщук Л.П., Пліша М.А., 
за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року, прийняте суддею Чаплик І.Д. у м. Львові у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі також – позивач ) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (надалі також – МОУ, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 в частині, що виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголь в кількості 0,53% є шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого; 
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (далі – В/Ч) від 30.07.2022 №91а «Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 » в частині, що виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголь в кількості 0,53% є шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого; 
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги за встановлену інвалідність І групи ОСОБА_1 викладене в пункті 7 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за №21/в від 10 листопада 2023; 
- зобов`язати МОУ призначити та виплатити ОСОБА_1 передбачену пунктом 6 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 №975 (далі – Порядок №975), одноразову грошову допомогу у разі встановлення І групи інвалідності, у 120-кратному розмірі прожиткового мінімуму доходів громадян, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2022. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 позов задоволено.

Суд виходив з того, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо інвалідність військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, проте сам лише факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння в момент настання інвалідності не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї. 
Трактування положень пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-XII у зазначеній інтерпретації узгоджується із позицією Верховного Суду
Суд звернув увагу, що комісія зазначила, що неправомірні дії військовослужбовця відсутні у зв`язку з втратою дієздатності на момент події, а вина відсутня у зв`язку з відсутністю неправомірних дій. Тому факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння саме на момент травмування не є підтвердженим та доведеним належними та допустимими доказами, що додатково свідчить про протиправність рішення відповідача про відмову у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги. При цьому суд зазначив, що обов`язок доведення такого факту у спірних правовідносинах покладено саме на суб`єкта владних повноважень. 
Щодо доводів відповідача про те, що зобов`язання МОУ прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги позивачу, буде втручанням суду у дискреційні повноваження, то повноваження державних органів не можуть вважатися дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. 
Не погодившись із наведеним судовим рішенням його оскаржено МОУ, яке вважає, що судом порушено норми матеріального і процесуального права, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, просить таке скасувати та відмовити в позові.
Обґрунтування апеляційної скарги полягають в тому, що свідки, про допит яких клопотав представник позивача, є заінтересованими особами, оскільки вони раніше були знайомі та ймовірно перебували у дружніх стосунках з ОСОБА_1 , відпочивали разом у час отримання позивачем травми, а відтак до їх пояснень та/або свідчень слід поставитись критично.
Окрім цього, незрозуміло чому представник позивача не встановив лікарів швидкої медичної допомоги та не опитав їх на предмет випивання ОСОБА_1 після отримання травми алкогольних напоїв, їх кількості тощо.
Також не зрозуміло, як позивач, отримавши такі травми спини взагалі ще міг вживати алкогольні напої в такій кількості, що після доставлення його до Військово - медичного клінічного центру Західного регіону у ного у результаті дослідження крові встановлено 0, 53 (0, 35) проміле.
При цьому, позовні вимоги до Міністерства оборони України є похідними від первинних позовних вимог до В/Ч НОМЕР_1 , в яких позивач оскаржував Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 та наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 30.07.2022 №91а «Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 », і в даній частині позовні вимоги до В/Ч НОМЕР_1 залишені без розгляду.
Міністерство оборони України тільки приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а в подальшому у разі прийняття позитивного рішення, кошти перераховує уповноваженому органу, який приймав документи від заявника. Відтак, позовна вимога щодо виплати безпосередньо МОУ одноразової грошової допомоги є безпідставною та необґрунтованою.
Покликається також на втручання у дискреційні повноваження.
В/Ч НОМЕР_1 подано відзив на апеляційну скаргу із обґрунтуваннями про те, що оскільки не скасовані та не визнані судом протиправними Акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) від 30.07.2022 та наказ командира В/Ч НОМЕР_1 від 30.07.2022 №91 «Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 », то відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
У судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , проходив військову службу у В/Ч НОМЕР_1 на посаді механіка майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки. 
Згідно із наказом командира В/Ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.06.2022 №491ад «Про призначення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_2 », призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли отриманню травми майстром майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки вказаним солдатом, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Згідно із Актом проведення розслідування (спеціального розслідування) від 30.07.2022 встановлено, що 26.06.2022 близько 19 год. 15 хв., механік майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки В/Ч НОМЕР_1 військової служби за контрактом ОСОБА_1 , в час, що був наданий для відпочинку, перебуваючи за місцем проживання у м. Самбір, проводив час на власний розсуд, відпочиваючи на необладнаній прибережній ділянці річки Дністер в компанії цивільних осіб: ОСОБА_3 , 2002 року народження, ОСОБА_4 , 1999 року народження, здійснив стрибок із берега у воду, внаслідок якого отримав травму спини. Після надання першої медичної допомоги лікарем швидкої медичної допомоги Самбірської ЦРО, о 20:30 26.06.2022 був доставлений до Львівської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, після чого переправлений до Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, де було проведено операційні заходи. Посадових осіб В/Ч НОМЕР_1 , а саме – начальника технічно-експлуатаційної частини капітана ОСОБА_5 про нещасний випадок повідомив рідний брат потерпілого військовослужбовця. Шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого є виявлений в крові солдата ОСОБА_2 алкоголь у кількості 0,53 проміле, що встановлено результатом токсикологічного дослідження на вміст алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин №3400 від 30.06.2022. 
Згідно із поясненнями, отриманими від ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , вбачається, що позивач 26.06.2022 при стрибку у воду отримав травму. 
Також комісія зазначає, що за відсутності можливості надати письмові пояснення власноруч за станом здоров`я, відбір пояснення причин та обставин отримання травми проводилося усним опитуванням солдата ОСОБА_2 з подальшим документуванням членами комісії. 
З усних пояснень солдата ОСОБА_1 вбачається, що 26.06.2022 він відпочивав з друзями на березі річки Дністер. Близько 19:15 він, розбігшись, стрибнув у воду і відчув удар головою, після чого знепритомнів. Прийшов до тями вже на березі, після того як його витягли з води. На березі відчув біль в шиї та спині, а також не зміг рухати руками і ногами, нижню частину тіла не відчував. Після цього хтось із присутніх викликав швидку допомогу. 
Згідно із висновками комісії причиною даного нещасного випадку, а саме отримання травми військовослужбовцем військової служби за контрактом ОСОБА_6 , є слабка виконавча дисципліна з боку вказаного військовослужбовця, формальне виконання вимог інструктажів по заходах безпеки та ознайомлення з випадками травмувань, що доводяться до особового складу командуванням підрозділу та іншими посадовими особами військової частини, особиста необережність, що спричинена неналежним знанням та дотриманням вимог та положень Статутів Збройних Сил України, а саме: статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, де зазначено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок. Статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, де зазначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, статті 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, де зазначено, що солдат зобов`язаний сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки, статті 233 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, де зазначено, що збереження і зміцнення здоров`я, фізичний розвиток військовослужбовців - важлива і невід`ємна частина їх підготовки до виконання військового обов`язку. 
Згідно із листами Військово-медичного клінічного центру Західного регіону вбачається, що за результатами токсикологічного дослідження на вміст алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин №3400 від 30.06.2022 в крові позивача виявлено алкоголь в кількості 0,53 проміле. 
Згідно із довідкою В/Ч НОМЕР_1 про травму від 26.07.2022 №432/68/61, солдат ОСОБА_7 26.06.2022 отримав травму, діагноз: «Забій здавлення спинного мозку важкого ступеня. Закритий компресійний перелом 07 хребця, при обставинах: 26.06.2022 близько 19год. 15хв. в час, наданий для відпочинку, перебуваючи за місцем проживання у м.Самбір, проводив час на власний розсуд, відпочиваючи на необладнаній прибережній ділянці річки Дністер в компанії цивільних осіб, здійснив стрибок з берега у воду, під час якого отримав травму спини. Після надання першої медичної допомоги екіпажем швидкої медичної допомоги Самбірської ЦРО о 20.30. 26.06.2022. солдат ОСОБА_7 був доправлений в Львівську міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, звідки був скерований в ВМКЦ ЗР м. Львів. для подальшого обстеження і лікування. За результатом токсикологічного дослідження на вміст алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин №3400 від 30.06.2022 в його крові виявлено алкоголь в кількості 0,35 проміле. 
Наказом командира В/Ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 30.07.2022 №91а «Про результати службового розслідування відносно травмування солдата ОСОБА_2 » встановлено згідно з матеріалами службового розслідування, що механік майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки В/Ч НОМЕР_1 солдат військової служби за контрактом ОСОБА_1 отримав травму. Згідно пункту 10 Розділу 2 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27 жовтня 2021 № 332, даний нещасний випадок підлягає обліку і складається акт за формою НВ-3. 
Згідно з пунктом 10 Розділу 2 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 27 жовтня 2021 № 332, вважати травмування механіка майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки В/Ч НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , як таке, що отримане в службовий час, але не пов`язане з виконанням службових обов`язків. За порушення заходів безпеки у службовий час, статей 13.16.128 та 233 Статуту внутрішньої служби ЗС України на підставі ст.45 Дисциплінарного статуту ЗС України на механіка майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки В/Ч НОМЕР_1 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «догана». 
Згідно із поданням на ГВЛК №8185 від 22.08.2022 позивачу встановлено діагноз: Наслідки закритої хребетно-спинномозкової травми (26.06.2022) компресійних переломів тіл шостого-сьомого шийних хребців III ступеню, дужки шостого шийного хребця з компресією спинного мозку, забою-стиснення спинного мозку важкого ступеню, операції (27.06.2022) корпоректомії шостого та сьомого шийних хребців, суміжної мікродискектомії, передньої декомпресії спинного мозку, міжтілового металокорпородезу між п`ятим шийного та першим грудним хребцями ліфт-кейджем у вигляді нижньої параплегії, верхнього комбінованого парапарезу, дисфункції тазових органів. Травма отримана в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. На підставі статей 76 а графи II Розкладу хвороб визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку. 
Згідно із перевідним епікризом Військово-медичного клінічного центру Західного регіону, позивач перебував на лікуванні з 27.06.2022 по 29.08.2022. Діагноз: Наслідки закритої хребетно-спинномозкової травми (26.06.2022) компресійних переломів тіл шостого-сьомого шийних хребців ІІІ ступеня, дужки шостого шийного хребця з компресією спинного мозку, забою- стиснення спинного мозку важкого ступеня, операції (27.06.2022) корпоректомії шостого та сьомого шийних хребців, суміжної мікродискектомії, передньої декомпресії спинного мозку, міжтілового металокорпородезу між п`ятим шийного та першим грудним хребцями ліфт-кейджем у вигляді нижньої параплегії, верхнього комбінованого парапарезу, дисфункції тазових органів. Вторинна часткова адентія обох щелеп з відсутністю 14, 15, 23, 26, 37 зубів. Жувальна ефективність по Агапову 74%. Міокардіофіброз, вторинний пролапс мітрального клапана з регургітацією першого ступеня, персистуюча форма миготливої аритмії, С110. 
Наказом командира В/Ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.08.2022 №610ад, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вживанню спиртних напоїв в службовий час 26.06.2022 майстром майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки солдатом ОСОБА_6 , а також встановлення ступеня вини даного військовослужбовця, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення призначено службове розслідування. 
Згідно з актом проведення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_2 від 30.08.2022 вбачається, що 15.08.2022 на ім`я командира частини надійшов рапорт начальника технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки капітана ОСОБА_5 з клопотанням провести службове розслідування по факту вживання спиртних напоїв в службовий час солдатом ОСОБА_6 26.06.2022. 26.06.2022 майстер майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки В/Ч НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 під час відпочинку на березі річки Дністер в м. Самбір близько 19:15 отримав травму хребта, внаслідок чого був госпіталізований до ВМКЦ ЗР, де було проведено токсикологічне дослідження на вміст алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин №3400 від 30.06.2022, за результатами якого в крові ОСОБА_2 було виявлено алкоголь в кількості 0,53 проміле. З пояснень капітана ОСОБА_5 о 14:00 26.06.2022 особисто проводив контрольне шикування особового складу, під час якого ознак вживання алкогольних напоїв солдатом ОСОБА_6 виявлено не було. З пояснень громадянки ОСОБА_3 встановлено, що 26.06.2022 вона разом з друзями відпочивала на березі річки Дністер. Приблизно о 19:00-19:30 солдат ОСОБА_7 отримав травму під час стрибка у воду, після чого самостійно рухатись не міг. Після надання першої допомоги, до прибуття карети швидкої медичної допомоги, солдат ОСОБА_7 почав відчувати сильний біль, після чого для полегшення болю вона разом з друзями дала йому випити кілька ковтків горілки. З пояснень громадянина ОСОБА_8 встановлено, що 26.06.2022 він разом з друзями відпочивав на березі річки Дністер. Приблизно о 19:00-19:30 солдат ОСОБА_7 отримав травму під час стрибка у воду, після чого самостійно рухатись не міг. Після надання першої допомоги, до прибуття карети швидкої медичної допомоги, солдат ОСОБА_7 почав відчувати сильний біль, а тому для полегшення болю він разом з друзями дав йому випити декілька ковтків горілки.
Комісія дійшла висновку, що причиною скоєння даного правопорушення є порушення військової дисципліни та недбале ставлення до виконання своїх функціональних обов`язків. Водночас комісія зазначила, що неправомірні дії військовослужбовця ОСОБА_2 відсутні у зв`язку з втратою дієздатності на момент події. Вина військовослужбовця ОСОБА_2 відсутня у зв`язку з відсутністю неправомірних дій. 
Наказом командира В/Ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 31.08.2022 №107 ос «Про результати проведення службового розслідування відносно солдата ОСОБА_2 » затверджено результати службового розслідування. 
Наказом командира В/Ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.09.2022 №246 солдата ОСОБА_1 , механіка майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки, звільненого наказом командира НОМЕР_2 окремої бригади армійської авіації імені генерал-хорунжого ОСОБА_9 (по особовому складу) від 28 вересня 2022 № 58-РС з військової служби у відставку відповідно за підпунктом «б» (за станом здоров`я – на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважати таким, що вибув. 
Згідно із довідкою да акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №604984 позивачу встановлено інвалідність І групи А безстроково. Травма одержана в результаті нещасного випадку, пов`язаного із проходженням військової служби. 
Позивач звернувся до МОУ із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності І групи в період проходження військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» від 20.12.1991 (далі – Закон №2011-XII) та Порядку №975. 
Рішенням Міністерства оборони України, оформленим протоколом від 10.11.2023 №21/в (пункт 7) відмовлено позивачеві у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із тим, що відповідно до акту розслідування В/Ч НОМЕР_1 від 30.07.2022 № 491ад та за результатами токсикологічного дослідження на вміст алкоголю від 30.06.2022 № 3400 в крові ОСОБА_1 виявлено алкоголь в кількості 0,35%. Згідно зі статтею 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), військовослужбовця, є наслідком вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, або дій у стані алкогольного сп`яніння. 
Про вказане рішення позивача було повідомлено листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.11.2023 №С/18142. 
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII (далі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Відповідно до статей 40, 41 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами. Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом №2011-XII.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Відповідно до частини першої статті 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога) - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. 
Тобто, вказаний вище Закон пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності. 
Згідно з частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога. Так, зокрема, пунктом 5 вказаної норми передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби. 
Частиною другою статті 16-2 Закону №2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Відповідно до частин 6, 8 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. 
Водночас, частиною дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. 
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі як і раніше – Порядок № 975). 
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності. 
Згідно із підпунктом 2 пункту 6 Порядку №975, у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від групи інвалідності та її причинного зв`язку, зокрема, військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або особі, звільненій з військової служби, інвалідність якої встановлено не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому встановлено відповідну групу інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи. 
Згідно з пунктом 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (розпорядник бюджетних коштів). 
Відповідно до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. 
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання. 
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, військовослужбовцям, яким було встановлено інвалідність у період проходження служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби. 
За змістом спірних правовідносин судом встановлено, що за наслідками отриманої позивачем травми спини 26.06.2022 внаслідок невдалого стрибка у річку Дністер під час відпочинку у вільний від служби час йому було встановлено інвалідність І групи безстроково та встановлено, що травма позивача отримана в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Відповідачем було відмовлено позивачеві у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, яка настала у період проходження ним військової служби у зв`язку із тим, що під час проведення токсикологічного аналізу крові було виявлено етиловий спирт в концентрації 0,35 проміле. 
Згідно з пунктом «б» частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. 
Аналогічна норма міститься і у Порядку №975, абзацом 3 пункту 19 якого передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. 
Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2025 у справі № 240/5502/24 проаналізувавши зміст статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» дійшов висновку про те, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння. Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час настання смерті не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги членам його сім`ї.
Від так, суд першої інстанції із покликанням на правові позиції Верховного Суду вірно звернув увагу на те, що допомога не призначається і не виплачується лише у випадку, якщо інвалідність військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, проте сам лише факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння в момент настання інвалідності не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї. 
Як зазначалося судом вище, позивач отримав травму спини 26.06.2022, за наслідками якої йому в подальшому було встановлено інвалідність І групи. На підтвердження факту перебування позивача на момент травмування у стані алкогольного сп`яніння відповідач та третя особа покликаються на те, що Актом проведеного службового розслідування В/Ч НОМЕР_1 від 30.07.2022 щодо обставин травмування позивача встановлено, що шкідливим фактором, що міг мати вплив на потерпілого є виявлений в крові солдата ОСОБА_1 алкоголь, що встановлено результатом токсикологічного дослідження на вміст алкоголю, отруйних чи наркотичних речовин №3400 від 30.06.2022.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вказаний документ містить лише припущення про теоретичну можливість шкідливого впливу на позивача у вигляді алкогольного сп`яніння, проте не містить обґрунтувань та доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між травмуванням позивача та його перебуванням у стані алкогольного сп`яніння. Жодний медичний документ, долучений до матеріалів справи, не містить відомостей про те, що отримана позивачем травма була наслідком саме вживання ним спиртних напоїв, а лише, що така була наслідком нещасного випадку, а отже, відмова МОУ у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачеві у зв`язку з встановленням йому інвалідності, яка настала у період проходження військової служби із підстави, зазначеної у оспорюваному рішенні, є протиправною. 
Крім того, за наслідками встановленого факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння на момент його травмування В/Ч НОМЕР_1 було проведено службове розслідування на підставі наказу командира В/Ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.08.2022 №610ад, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вживанню спиртних запоїв в службовий час 26.06.2022 майстром майстерні розбирально-складальних робіт технічно-експлуатаційної частини автомобільної техніки солдатом ОСОБА_6 , з матеріалів якого вбачається, що після надання позивачеві першої медичної допомоги у зв`язку з травмуванням йому інші особи влили спиртне, щоб пом`якшити больові відчуття. За наслідками проведеного розслідування встановлено, що причиною скоєння правопорушення у вигляді вживання алкогольних напоїв є порушення військової дисципліни та недбале ставлення до виконання своїх функціональних обов`язків. Водночас комісія зазначила, що неправомірні дії військовослужбовця відсутні у зв`язку з втратою дієздатності на момент події, а вина відсутня у зв`язку з відсутністю неправомірних дій. Тому з наведених обставин вбачається, що факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння саме на момент травмування не є підтвердженим та доведеним належними та допустимими доказами, що додатково свідчить про протиправність рішення відповідача про відмову у виплаті позивачеві одноразової грошової допомоги. При цьому суд зазначає, що обов`язок доведення такого факту у спірних правовідносинах покладено саме на суб`єкта владних повноважень. 
Щодо покликання апелянта на втручання у його дискреційні повноваження, колегія суддів зазначає наступне. 
На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.
Так, поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження завжди мають межі, встановлені законом.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Аналогічна позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 05 листопада 2019 у справі № 817/864/18 та від 11 листопада 2019 у справі № 818/960/17.
З приводу покликання апелянта на те, що МОУ безпосередньо не здійснює виплату одноразової грошової допомоги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Апеляційний суд звертає увагу, що вищенаведена правова норма закону не припускає множинного тлумачення і визначає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України. Підзаконні нормативні акти, зокрема і Порядок № 975 не можуть суперечити закону, як акту вищої юридичної сили. Відтак, саме Міністерство оборони України є стороною цих правовідносин, а отже і є належним відповідачем.
За приписами частини 4 статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 вчинено всі дії для отримання одноразової грошової допомоги і судом встановлено відсутність причинно-наслідкового зв`язку між інвалідністю та перебуванням останнього у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає, що у даному разі належним способом захисту прав позивача є саме зобов`язання Міністерства оборони України призначити та провести виплату одноразової грошової допомоги.
Зазначений висновок апеляційного суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04 березня 2020 у справі №813/2071/17.
При обґрунтуванні даного судового рішення суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Пронін проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відтак, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни оспореного судового рішення.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2026 року у справі №380/3483/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	М.А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 21.05.2026.