Справа № 301/3373/25

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Феєр І. С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу про адміністративне правопорушення № 33/4806/247/26, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 19.01.2026. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього на підставі ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн 60 коп. судового збору.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 546422 від 20.12.2025 та постанови судді від 19.01.2026 вбачається, що 20.12.2025 о 17 год 30 хв ОСОБА_1 в м. Іршава по вул. Першотравнева, Хустського району Закарпатської області, керував транспортним засобом марки «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1 , не ввімкнув правий покажчик повороту та не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, а саме не реагував на проблискові маячки синього та червоного кольору та звуковий сигнал типу сирена, чим порушив п. 2.4. Пправил дорожнього руху України.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 546215 від 20.12.2025 та постанови судді від 19.01.2026 вбачається, що 20.12.2025 о 17 год 30 хв ОСОБА_1 в м. Іршава по вул. Першотравнева, Хустського району Закарпатської області, керував транспортним засобом марки «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, сильний запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 19.01.2026 скасувати та закрити провадження у справі або направити справу на новий озгляд. В апеляційній скарзі також ставиться питання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання зазначає, що про оскаржувану постанову він дізнався лише після відкриття виконавчого провадження. Через проходження військової служби в ЗСУ був позбавлений можливості брати участь у розгяді справи. Повідомлення про розгляд справи та копію постанови не отримував. Вважає, що строк пропущено з поважних причин і просить такий поновити. 

-2-

В додатковх поясненнях ОСОБА_1 вказує на на те, що перебуває на фронті, тому не мав можливості отримати рішення суду та сплатити штраф вчасно, у зв`язку з чим виконавчою службою сума штрафу була подвоєна. Враховуючи поважність причини затримки оплати, арешт рахунків та подвоєння штрафу вважає несправедливим. Наразі виконавче провадження закрито у зв`язку з фактичним повним виконанням, з його рахунків у повному обсязі стягнуто суму штрафу та судового збору. Вину визнає повністю та щиро кається у вчиненому, у зв`язку з чим просить закрити провадження за малозначністю та звільнити його від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП. 
Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_1 на розгляд справи щодо нього не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. 01.06.2026 до апеляційного суду надйшла заява ОСОБА_1 про неможливість прибути у судове засідання на визначену дату у зв`язку із проходженням військової служби та про розгляд справи без його участі. При цьому, за змістом ст. 294 КУпАП участь особи, яка притягується до відповідальності, в апеляційному розгляді справи, не є обов`язковою. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того, апеляційним судом враховується заява ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги та клопотання, апеляційний суд уважає, що клопотання про поновлення строку підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з таких підстав. 
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи щодо нього. Крім того, з 21.12.2025 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовм під час мобілізації, на особливий період у військовій частині НОМЕР_2 , що позбавило його можливості належним чином реалізувати своє право на захист.
З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права ОСОБА_1 на захист та доступ до правосуддя, доводи клопотання щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції відносно нього, апеляційний суд вважає поважними, а клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови таким, що підлягає до задоволення і такий строк поновлюється.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про 
-3-
адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 20.12.2025 о 17 год 30 хв ОСОБА_1 в м. Іршава по вул. Першотравнева, Хустського району Закарпатської області, керував транспортним засобом марки «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1 , не ввімкнув правий покажчик повороту та не виконав вимогу про зупинку транспортного засобу, а саме не реагував на проблискові маячки синього та червоного кольору та звуковий сигнал типу сирена, чим порушив п. 2.4. Правил дорожнього руху України.
На переконання апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, відповідно до якої адміністративна відповідальність настає за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами в їх сукупності, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 546422 від 20.12.2025; рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Леднея Я. І., з якого вбачається, що 20.12.2025, під час несення служби в добовому наряді разом з капітаном поліції Білогорка І. М., під час патрулювання о 17 год 25 хв в м. Іршава по вул.. Першотравневій, було помічено транспортний засіб марки «Форд» д. н. з. НОМЕР_1 за порушення правил дорожнього руху, а саме те, що водій при зміні напрямку руху не ввімкнув показчик повороту. У зв`язку з наведеним, було прийнято рішення про зупинку транспортного засобу та включено проблискові маячки червоного та синього кольору, та спец сигнал, але водій вказаного транспортного засобу на проблискові маячки не реагував та продовжив рух, тому транспортний засіб було зупинено шляхом блокування; диском з відеозаписом правопорушення, який долучений до матеріалів справи.
З огляду на обставини зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , встановлені під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, а саме, у невиконанні водієм вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, є доведеною.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено даних, які б давали підстави вважати, що інспектор СРПП ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Ледней Я. І. був упереджений при складанні протоколу, і що в нього були підстави фальсифікувати такий, на такі дані не вказується як в апеляційній скарзі, так і під час розгляду справи апеляційним судом. Тому, апеляційний суд приходить до висновку про те, що поліцейський при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
При оцінці зібраних по справі доказів, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд уважає, що вимоги КУпАП та інші нормативно-правові акти, при збиранні та фіксуванні таких, порушені не були.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ст. 122-2 КУпАП, тому висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам справи. 

-4-

Крім того, згідно пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пункту 6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до пункту 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - заклад охорони здоров`я).
З матеріалів справи та досліджених доказів апеляційним судом встановлено, що 20.12.2025 о 17 год 30 хв ОСОБА_1 в м. Іршава по вул. Першотравнева, Хустського району Закарпатської області, керував транспортним засобом марки «Форд» державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, сильний запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Таким чином, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та наведених у постанові доказів.
Зокрема, вина ОСОБА_1 стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 546215 від 20.12.2025, яким зафіксовано обставини вчиненого правопорушення та який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, як щодо змісту так і щодо форми; даними відеозаписів з нагрудних камер поліцейських; постановою серії ЕНА № 6382319 від 20.12.2025 про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. ст. 126 КУпАП; рапортом інспектора СРПП ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Леднея Я. І.; направленням на огляд водія 

-5-

транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Оцінка доказів відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
При розгляді справи, апеляційний суд враховує те, що згідно п. 1.2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до ознак алкогольного сп`яніння, окрім інших, віднесено: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення мови, порушення координації рухів, тобто ті ознаки, що мали місце у випадку зупинки водія ОСОБА_1 . 
Таким чином в інспектора поліції були наявні всі підстави для ініціювання проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого останній відмовився, про що зазначено як у протоколі про адміністративне правопорушення так і в рапорті поліцейського.
Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, інспектор СРПП ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області Ледней Я. І., був упереджений при складанні протоколу, і що в нього були підстави фальсифікувати такий. Тому, суд приходить до висновку, що вказаний інспектор при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв в межах наданих йому повноважень, протокол ним складено згідно вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, висновки суду першої інстанції знайшли своє підтвердження та відповідають фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд оглянув відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, з якого чітко вбачається, що спілкування та поведінка ОСОБА_1 беззаперечно свідчить про правомірність підозри працівників поліції ймовірного перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння, що й слугувало підставою для ініціювання проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, на запитання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкогольні напої, останній відповів ствердно.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суддею місцевого суду ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винним у порушенні вимог, які передбачені пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України та вчиненні, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Крім того, твердження ОСОБА_1 про те, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність у його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також не свідчать про порушення права ОСОБА_1 на захист та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови. Також апеляційний суд звертає увагу на те, що участь правопорушника у розгляд цієї категорії справи не є обов`язковою і, відповідно, розгляд справи без участі правопорушника не є безумовною підставою для скасування судового рішення із закриттям провадження у справі за відсутністю в діях особи події і складу адміністративного правопорушення.

-6-
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених місцевим судом обставин подій, які були предметом оцінки в суді першої інстанції.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими і такі відхиляються. 
Наведені докази є допустимими, належними і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини справи суддею місцевого суду з`ясовані всебічно, повно і об`єктивно, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, і винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Разом з тим, посилання ОСОБА_1 про можливість застосування положення ст. 22 КУпАП, у зв`язку із закриттям виконавчого провадження, а також його щирим каяттям у вчиненому діянні та його перебуванням на віськовій службі в лавах ЗСУ, є безпідставними, оскільки відповідно до змісту цієї статті її положення не застосовуються до правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення місцевим судом законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Адміністративне стягнення за ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, зокрема, відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою передбачено лише одне безальтернативне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, врахувавши при цьому, характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху, є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, відтак адміністративне стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення та меті адміністративного стягнення.
Також суддею дотримані вимоги ст. 36 КУпАП при накладенні стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень. 
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. 
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу, у тому числі про витребування доказів, не заявлялось.

-7-

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд 

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 19.01.2026.
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 19.01.2026 щодо нього, - без змін.
Постанова апеляційного суду оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя