Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Справа № 173/3080/25
Номер провадження2/173/482/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
30 червня 2026 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Салтикової С.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що 12.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 4642543. Відповідно до п.1.2. договору, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 4000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Відсоткова ставка фіксована згідно п.1.4 Договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало відповідачу грошові кошти. 17.05.2026 року було укладено додатковий договір до договору №4642543 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.05.2024.Відповідно до п.12 додаткового договору сума кредиту, яка надається, згідно з цим Додатковим договором складає 2000,00 грн, загальний розмір складає 6000,00 грн. Крім того, відповідачем було здійснено платіж на суму 1 грн.
24.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС»(попередня назва -«РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-02/25, яким відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 4642543 від 12.05.2024. на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а відповідно ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача.
На дату складання позовної заяви заборгованість відповідача за договором №4642543 від 12.05.2024 складала: 29284,48 грн., з них заборгованість по тілу кредиту – 5999,00 грн; заборгованість по відсотках – 20285,48 грн, пеня, штраф – 3000,0 грн, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, оскільки суд розглянув справу за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що не погоджується з розміром заявленої до стягнення заборгованості. Вказував, що вимога про стягнення штрафу (пені) у сумі 3000 грн є безпідставною, оскільки під час дії воєнного стану позичальники звільняються від відповідальності у вигляді неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання кредитних зобов`язань.
Крім того, відповідач заперечував проти розміру нарахованих процентів, посилаючись на положення Закону України «Про споживче кредитування», якими встановлено обмеження максимальної денної процентної ставки. На його думку, кредитором проценти були нараховані з порушенням вимог законодавства, а тому їх розмір підлягає зменшенню. Відповідач навів власний розрахунок, відповідно до якого заборгованість за процентами становить 15587 грн.
Також зазначав, що заявлена до стягнення сума процентів є непропорційною сумі отриманого кредиту, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності, а тому підлягає зменшенню з урахуванням практики Верховного Суду та судів апеляційної інстанції.
Просив долучити відзив до матеріалів справи, розглянути справу за його відсутності та відмовити у задоволенні позову.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що12.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит № 4642543 в електронній формі із використанням інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця, шляхом електронної ідентифікації позичальника через Особистий кабінет із застосуванням одноразового ідентифікатора (OTP-коду) та/або пароля, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 1.1 договору).
Відповідно до п. 1.2 договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 4000,00 грн, а позичальник – повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, передбачені договором.
Згідно з п. 1.3 договору строк кредитування становить 360 днів, а проценти підлягають сплаті кожні 30 днів відповідно до Графіка платежів, який є додатком до договору.
Пунктом 1.4.1 договору передбачено, що за користування кредитом встановлена фіксована стандартна процентна ставка у розмірі 1,50 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом усього строку кредитування.
Водночас п. 1.4.2 договору передбачено можливість застосування зниженої процентної ставки у розмірі 1,43 % за день за умови виконання позичальником визначених договором умов щодо своєчасної сплати першого платежу або часткового дострокового погашення кредиту.
Відповідно до п. 2.1 договору кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківську платіжну картку позичальника, а згідно з п. 2.4 договору кредит вважається наданим у день перерахування коштів.
Згідно з п. 3.1 договору проценти є платою за користування кредитом та нараховуються щоденно на залишок фактичної заборгованості за методом «факт/факт». До періоду нарахування процентів включаються день видачі кредиту та день його фактичного повернення (п. 3.2 договору).
Пунктом 4.1 договору встановлено, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюються відповідно до Графіка платежів. Позичальник має право на повне або часткове дострокове погашення кредиту (п. 4.2 договору).
Відповідно до п. 4.4 договору у разі прострочення сплати процентів та/або частини кредиту щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту та належних до сплати процентів.
Згідно з п. 6.4 договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення кредиту та/або сплати процентів кредитодавець має право нарахувати штраф у розмірі 25 % від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен сьомий день прострочення. При цьому п. 6.5 договору передбачає, що нарахування штрафних санкцій здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством України, зокрема Законом України «Про споживче кредитування».
Також 17.05.2024 між сторонами в електронній формі було укладено Додатковий договір до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4642543 від 12.05.2024, шляхом використання інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця та підписання його позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 1.1, п. 3.4 Додаткового договору).
Відповідно до п. 1.2 Додаткового договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику додаткові кредитні кошти у сумі 2000,00 грн.
Пунктами 1.3, 1.4 Додаткового договору сторони погодили зміну п. 1.2 основного договору, відповідно до якої загальний розмір кредиту становить 6000,00 грн, а сума кредитної заборгованості на дату укладення Додаткового договору складає 6000,00 грн.
Згідно з п. 1.5 Додаткового договору строк кредитування та періодичність сплати процентів залишилися незмінними та відповідають умовам основного договору, а саме: строк кредитування – 360 днів, проценти сплачуються кожні 30 днів.
Відповідно до п. 1.6 Додаткового договору проценти за користування кредитом нараховуються на умовах, визначених п. 1.4 основного договору. З урахуванням збільшення суми кредиту денна процентна ставка при застосуванні зниженої процентної ставки становить 1,486 %.
Пунктами 1.7, 1.8 Додаткового договору визначено орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту після збільшення суми кредиту, а саме: за стандартною процентною ставкою – 9517,05 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту – 38220,00 грн, а з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки – 8978,07 % річних та 38094,00 грн відповідно.
Пунктом 1.11 Додаткового договору передбачено, що у зв`язку зі збільшенням суми кредиту здійснюється коригування зобов`язань позичальника та складається новий Графік платежів, який є невід`ємним додатком до Додаткового договору.
Згідно з п. 2.1 Додаткового договору додаткова сума кредиту підлягала наданню у безготівковій формі шляхом перерахування на банківську платіжну картку позичальника протягом двох банківських днів з моменту укладення Додаткового договору.
Відповідно до п. 3.2 Додаткового договору всі умови основного договору, які не були змінені Додатковим договором, залишилися чинними та обов`язковими для сторін, а згідно з п. 3.3 у всьому, що не врегульовано Додатковим договором, сторони керуються умовами основного договору.
Позивач виконав умови договору та додаткового договору, перерахувавши відповідачу 12.05.2024 кредитні кошти в розмірі 4000,0 грн., номер транзакції в системі PayTechта 17.02.2024 кредитні кошти в розмірі 2000,0 грн., номер транзакції в системі iPay.ua - 398637671.
Відповідачем, 12.06.2024 частково погашено тіло кредиту в сумі 1 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4642543 від 12.05.2024 станом на 24.01.2025 заборгованість ОСОБА_1 складає 29284,48 грн., з них заборгованість по тілу кредиту – 5999,0 грн; заборгованість по відсотках – 20285,48 грн; пеня, штраф -3000,00грн.
24.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва -«РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено ДОГОВІР факторингу № 01.02-02/25, яким відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 4642543 від 12.05.2024. на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а відповідно ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуто право вимоги до відповідача.
На підтвердження доказів переходу прав вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним Договором позивачем надано договір факторингу № 01.02-02/25 від 24.01.2025, Витяг з реєстру боржників № 1 та платіжну інструкцію № 9901 від 27.01.2025 про оплату за відступлення прав вимог за договором факторингу.
Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що випливають із кредитного договору, які регулюються положеннями Цивільного кодексу України.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та погодженні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, принципів розумності та справедливості.
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а зміст договору становлять погоджені сторонами умови та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо всіх його істотних умов.
Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту, а електронний договір, підписаний електронним підписом, у тому числі одноразовим ідентифікатором, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, договір, укладений в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є належною письмовою формою правочину.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання процентів від суми позики, а згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються договором.
З наданих позивачем доказів убачається, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором та надав відповідачу кредитні кошти, тоді як відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, отримані кошти та передбачені договором проценти у встановлений договором строк не повернув, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України у разі порушення позичальником зобов`язання щодо повернення кредиту кредитор має право вимагати повернення заборгованості та сплати належних процентів.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги.
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, які існували на момент переходу цих прав.
За змістом статей 1077, 1078 ЦК України право грошової вимоги може бути відступлене на підставі договору факторингу, внаслідок чого фактор набуває права вимоги до боржника в обсязі, визначеному договором.
Відповідно до частини першої статті 76 та частини першої статті 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти, а відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо їх повернення, вимоги позивача про стягнення основної суми боргу є обґрунтованими. 
В той же час, щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими процентами, суд зазначає наступне.
За умовами договору та додаткового договору відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 360 днів та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,5 %, знижена процентна ставка 1,43%.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, первісним кредитором нарахування відсотків за кредитним договором №4642543 від 12.05.2024, здійснювалося в період з 12.05.2024 по 10.06.2024 у розмірі 1,43% в день, а в період з 11.06.2024 по 24.01.2025 у розмірі 1,50% в день.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що кредитний договір № 4642543 укладений 12.05.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Разом з цим пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, на підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 не може перевищувати 1%.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми.
Оскільки Закон України № 3498-ІХ набрав чинності 24 грудня 2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5 %, в період з 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року - 1,5 %, а з 20 серпня 2024 року - 1 %.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.
Тому суд вважає помилковим застосування визначеної кредитним договором денної процентної ставки у розмірі 1,5 % за період з 20.08.2024 по 24.01.2025, оскільки починаючи з 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» не може перевищувати 1 %.
При цьому суд зазначає, що нарахування процентів за період з 12.05.2024 по 19.08.2024 здійснено позивачем відповідно до умов кредитного договору та вимог законодавства, а тому підстав для їх перерахунку немає.
Як убачається з розрахунку позивача, станом на 19.08.2024 заборгованість за процентами становила 6118,64 грн, а залишок основної суми кредиту – 5999,00 грн.
Отже, починаючи з 20.08.2024 проценти підлягають нарахуванню не за ставкою 1,5 % на день, як це здійснив позивач, а за максимально допустимою ставкою 1 % на день на залишок основної суми кредиту 5999,00 грн: з 20.08.2024 по 24.01.2025 (158 днів), відповідно 5999*1%*158=9478, 42 грн.
Таким чином, з урахуванням сплачених відповідачем 10.10.2024 коштів у розмірі 50,00 грн, сума процентів, що підлягає стягненню з відповідача, становить: 6118,64 грн + 9478,42 грн ? 50,00 грн = 15547,06 грн. 
Водночас, суд не погоджується з доводами відповідача щодо несправедливості нарахованих процентів, розмір яких значно перевищує суму заборгованості за кредитом, з огляду на наступне.
У частині третій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Така компенсація може застосовуватися у випадку невиконання зобов`язання, однак, не може застосовуватися за відсутності факту прострочення боржником виконання свого зобов`язання.
Разом з тим, проценти відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України є платою за користування кредитними коштами та нараховуються в межах строку дії кредитного договору незалежно від його виконання.
Оскільки, нараховані відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України проценти за користування кредитом, не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», на думку суду, відсутні підстави для визнання умов кредитного договору в частині передбачених процентів за користування кредитом, несправедливими.
Крім того, підписуючи договір, відповідач погодився з розміром процентів за користування кредитними коштами, які передбачені умовами цього договору. 
В той же час, суд погоджується з доводами відповідача про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені, штраф - 3000,00 грн є необґрунтованими, з огляду на наступне.
17 березня 2022 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 р., яким, зокрема, було внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи зазначене вище, вимога позивача про стягнення пені, штрафу в розмірі 3000,00 грн задоволенню не підлягає.
Таким чином, з відповідача на користь позивача, як нового кредитора підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 4642543 від 12.05.2024 у розмірі 21546,06 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5999,00 грн, суми заборгованості за відсотками у розмірі 15547,06 грн, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1782 грн 28 коп. (21546,06 * 100% : 29284,48 * 2422,40).
Керуючись ст. 12,13,81,141,259,263-265,268,273,280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (03126, м. Київ, вул. Іллінська, 8, ЄДРПОУ 37616221) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 и на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 4642543 від 12.05.2024 у розмірі 21546 (двадцять одна тисяча п`ятсот сорок шість ) грн 06 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн 28 коп.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017.
Суддя:    Є.В. Челюбєєв