КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №33/824/1576/2026
справа №367/11299/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 27 січня 2026 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , -

встановив:
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №458202, складеного 19 вересня 2025 року у м. Ірпінь, вул. Василя Стуса (Пушкінська), 25В, 19 вересня 2025 року о 01:35 хвилин у м. Ірпінь, вул. Університетська, 3/1, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mercedes ML 270 CDI у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортним засобом за допомогою приладу Drager Alcotest. Результат огляду 1,16 проміле. Порушила вимоги пункту 2.9 а.
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 27 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.
Не погодившись із прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, до якої долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови.
Зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 458202 від 19 вересня 2025 року зазначено дві різні адреси, пов`язані з подією правопорушення: місце складання протоколу - м. Ірпінь, вул. Василя Стуса (Пушкінська), 25 В, а місце вчинення правопорушення - м. Ірпінь, вул. Університетська, 3/1, при цьому обидві події віднесені до одного й того самого часу - 01:35. Таким чином, у протоколі фактично зазначено, що правопорушення вчинено одночасно за двома різними адресами, що є очевидною суперечністю. Наявність різних адрес у протоколі свідчить про неналежне оформлення матеріалів справи, що ставить під сумнів достовірність викладених у ньому обставин.
Подібна правова позиція викладена, зокрема, у рішенні судів у справі № 337/3389/16-а, залишеному в силі постановою Верховного Суду від 30 травня 2018 року.
Зазначає, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 безпосередньо керувала транспортним засобом у момент виявлення правопорушення. З наданого відеозапису з боді-камери поліцейського убачається, що запис розпочинається о 01:34:35, коли автомобіль вже стояв на узбіччі. Факт руху транспортного засобу або керування ним ОСОБА_1 на відео не зафіксований. Весь час автомобіль перебуває у нерухомому стані.
Вказує, що показання свідка ОСОБА_2 також не були належним чином оцінені судом першої інстанції. Свідок повідомила, що саме вона керувала автомобілем ОСОБА_1 , доставивши її з Троєщини до Ірпеня, після чого припаркувала автомобіль неподалік магазину «Новус» та пішла у власних справах. Повертаючись, вона побачила біля автомобіля поліцейських, однак через комендантську годину не наважилася підійти та пішла додому. Суд першої інстанції відхилив ці показання лише з тієї підстави, що свідка не було зафіксовано на відеозаписі з боді-камери. Водночас відсутність свідка на відео логічно пояснюється тим, що вона на момент прибуття поліцейських вже перебувала поза місцем події. Таким чином, наведені показання не спростовані жодними об`єктивними доказами.
Крім того зазначає, що під час оформлення матеріалів справи працівниками поліції порушено встановлений законом порядок проведення огляду на стан сп`яніння. ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці за допомогою алкотестера «Драгер», однак у разі незгоди з результатами такого огляду або відмови від його проходження поліцейські зобов`язані забезпечити проведення огляду у закладі охорони здоров`я.
Фактично такого огляду проведено не було. У матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 доставлена до закладу охорони здоров`я, а також відсутні докази її відмови від проходження медичного огляду в медичному закладі. Свідки, які могли б підтвердити факт такої відмови, не залучалися. В акті огляду на стан алкогольного сп`яніння відсутній підпис ОСОБА_1 у графі щодо згоди з результатами огляду, а її дані вписані працівником поліції. При цьому наявне у матеріалах справи направлення до медичного закладу містить відомості про нібито доставку особи до медичного закладу у м. Буча, що фактично не відбувалося.
Оскільки результати огляду, проведеного з порушенням встановленої процедури, не можуть бути належним доказом у справі, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Мотивуючи наведеним, просить постанову Ірпінського міського суду Київської області від 27 січня 2026 року скасувати, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 ЦПК України.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що вступну та резолютивну частину постанови проголошено в судовому засіданні 27 січня 2026 року, однак повний текст постанови отримано ОСОБА_1 04 лютого 2026 року. Зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік, що підтверджується відповідними доказами.
Мотивуючи наведеним, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Цимбалюк С.В. підтримали подану апеляційну скаргу, просили суд її задовольнити.
ОСОБА_1 зазначила, що не погоджується із складеним протоколом. Вказала, що вона не керувала транспортним засобом, транспортним засобом керувала інші особа.
Крім цього, у судовому засіданні захисником ОСОБА_1 - адвокатом Цимбалюком С.В. заявлено клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із оскарженням ОСОБА_1 постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення правил користування ременями безпеки.
В обґрунтування поданого клопотання вказує, що в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває справа №367/11493/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови.
Уважає, що вирішення цієї справи не можливе без ухвалення по суті рішення у справі №367/11493/25.
Просить зупинити провадження у справі.
Вирішуючи питання за клопотання про зупинення провадження у справі, апеляційний суд виходить із такого.
Зупинення провадження у справі допускається лише у випадках об`єктивної неможливості її розгляду до вирішення іншої справи, коли встановлення обставин у такій іншій справі має преюдиціальне значення для правильного вирішення спору, що розглядається.
Разом із тим, як убачається з доводів клопотання, підставою для зупинення провадження адвокат зазначає наявність у провадженні Ірпінського міського суду Київської області справи №367/11493/25 за позовом ОСОБА_1 про оскарження постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення правил користування ременями безпеки.
Однак предметом розгляду у цій справі є притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, що стосується керування транспортним засобом у стані сп`яніння, тоді як у справі №367/11493/25 оскаржується постанова про адміністративне правопорушення, пов`язане з порушенням правил користування ременями безпеки.
Таким чином, зазначені справи мають різний предмет доказування, різні фактичні обставини та правову кваліфікацію правопорушень, а тому рішення у справі щодо оскарження постанови про порушення правил користування ременями безпеки не має преюдиційного значення для вирішення цієї справи.
Сам по собі факт оскарження іншої постанови про адміністративне правопорушення не свідчить про неможливість розгляду даної справи та не є підставою для зупинення провадження.
Крім цього, апеляційний суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 постанови від 30 серпня 2023 року (справа №208/712/19, провадження №13-47зво22) вказала, що згідно з законодавством України керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння є адміністративним правопорушенням. Відтак, процедура розгляду відповідних судових справ належить до сфери регулювання не Кримінального процесуального кодексу України, а КУпАП.
Чинний КУпАП не містить норм щодо підстав зупинення провадження у справі про адміністративні правопорушення, а тому застосування за аналогією положень інших процесуальних кодексів є неприпустимим.
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що заявлене клопотання не ґрунтується на вимогах закону та не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.
Дослідивши відеофайл, доданий до протоколу, доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 та її захисника - адвоката Цимбалюка С.В. суд робить висновок, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Вирішуючи питання щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов у справах про порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, та/або у справах про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за заявою особи, щодо якої винесено постанову.
Установлено, що оскаржувана постанова прийнята 27 січня 2026 року.
Відповідно до даних розписки ОСОБА_1 убачається, що копію постанови Ірпінського міського суду Київської області від 27 січня 2026 року остання отримала 04 лютого 2026 року.
З даних відтиску вхідної кореспонденції Ірпінського міського суду Київської області убачається, що апеляційну скаргу подано 09 лютого 2026 року.
Апеляційний суд виходить із того, що строк на апеляційне оскарження постанови фактично обчислюється з моменту отримання особою повного тексту судового рішення, оскільки саме з цього часу вона об`єктивно набуває можливості належним чином реалізувати своє право на апеляційне оскарження.
Оскільки копію постанови ОСОБА_1 отримала 04 лютого 2026 року, а апеляційну скаргу подано 09 лютого 2026 року, тобто в межах десятиденного строку з дня отримання повного тексту постанови, апеляційний суд дійшов висновку, що пропуск строку на апеляційне оскарження, обчисленого з дня винесення постанови, зумовлений об`єктивними та поважними причинами.
Окрім того, апеляційний суд враховує сімейні обставини ОСОБА_1 , а саме смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіка, що підтверджено даними свідоцтва про шлюб та свідоцтва про смерть.
З огляду на викладене, з метою забезпечення реалізації права на апеляційний перегляд судового рішення, апеляційний суд уважає за необхідне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, а строк на апеляційне оскарження постанови - поновити.
Вирішуючи апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції зазначає про таке.
Відповідно до підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, у зв`язку із недотриманням підпункту "а" пункту 2.9 Правил дорожнього руху України настає відповідальність за статтею 130 КУпАП.
Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із диспозицією статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції або у разі відмови від проходження огляду для визначення такого стану.
У відповідності до положень статті 254 КУпАП у разі виявлення правопорушення уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності складається протокол.
Право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України "Про Національну поліцію", "Про дорожній рух", "Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Натомість обов`язком водіїв є дотримання вимог законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, Правил дорожнього руху України, а у випадку їх недотримання настає, зокрема, адміністративна відповідальність.
Відповідно до окремих положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція):
I. Загальні положення
2. Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
3. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 7 розділу І Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 1, 3 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів. Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Згідно пункту 9 розділу ІІ Інструкції з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Згідно пункту 10 розділу ІІ Інструкції результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №458202, складеного 19 вересня 2025 року у м. Ірпінь, вул. Василя Стуса (Пушкінська), 25В, 19 вересня 2025 року о 01:35 хвилин у м. Ірпінь, вул. Університетська, 3/1, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mercedes ML 270 CDI у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортним засобом за допомогою приладу Drager Alcotest. Результат огляду 1,16 проміле. Порушила вимоги пункту 2.9 а (а.с. 1).
Згідно даних чеку приладу Драгер ARBH-0600убачається, що 19 вересня 2025 року о 01:50 годині проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . Результат проведення огляду 1,16%о. (а.с. 3).
Згідно даних акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів убачається, що у ОСОБА_1 виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Результат огляду на стан сп`яніння 1,16 %о. Акт огляду не містить підпису ОСОБА_1 про згоду із результатом проведеного огляду (а.с. 6).
З даних направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19 вересня 2025 року о 01:30 годині убачається, що у ОСОБА_1 виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови (а.с. 7).
Матеріали справи про адміністративне правопорушення містять диск із відеозаписом тривалістю 1:51:04 години, на якому зафіксовано перебіг подій з моменту зупинки транспортного засобу до моменту завантаження транспортного засобу на евакуатор. Вказаним відеозаписом зафіксовано спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , проведення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та ознайомлення ОСОБА_1 із складеними матеріалами.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає про таке.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині відсутності доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, апеляційний суд зазначає наступне.
Із даних долученого до матеріалів справи відеофайлу убачається, що такий починається з моменту, як працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про необхідність перепаркувати автомобіль, що вона і зробила.
Крім цього, під час розмови із працівниками поліції, зокрема на відрізку часу 07:08 хвилин) ОСОБА_1 повідомила, що їхала з Києва додому, проїхала всі блокпости, тому вимога працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння безпідставна.
На відрізку часу 42:20 хвилин після прибуття слідчої оперативної групи ОСОБА_1 повідомила слідчим перебіг подій, зокрема вказала, що їхала додому з Києва і не далеко від місця проживання у м. Ірпінь була зупинена працівниками поліції.
Крім цього, на відрізку часу 1:25:50 на запитання працівників поліції чи рухалась остання за кермом, та вказала "Вночі так, я проїхала всі блокпости".
За установлених обставин апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів керування транспортним засобом, оскільки такі суперечать обставинам, зафіксованим на відеофайлі тривалість якого майже дві години та яким зафіксовано неодноразове зазначення ОСОБА_1 про керування автомобілем.
Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив покази свідка ОСОБА_2 , оскільки такі суперечать іншим доказав, що містяться у матеріалах справи.
Так, із відеозапису з боді-камери працівників поліції убачається, що протягом тривалого часу спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 не повідомляла про те, що транспортним засобом керувала інша особа, зокрема свідок ОСОБА_2 , та не зазначала про її присутність поблизу місця події або про те, що остання залишила автомобіль.
Навпаки, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово повідомляла, що саме вона рухалася автомобілем з м. Києва до місця проживання у м. Ірпінь, проїхала блокпости та була зупинена працівниками поліції. Зазначені обставини зафіксовані на відеозаписі та свідчать про визнання нею факту керування транспортним засобом.
Крім того, з відеозапису не убачається будь-яких обставин, які б підтверджували перебування поблизу місця події іншої особи, яка могла б керувати вказаним транспортним засобом або передати його ОСОБА_1 після зупинки. Також матеріали справи не містять інших об`єктивних доказів на підтвердження викладених свідком обставин.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання свідка ОСОБА_2 не узгоджуються з іншими доказами у справі та спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим не можуть бути покладені в основу висновків суду.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність у протоколі про адміністративне правопорушення різних адрес, апеляційний суд зазначає таке.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №458202 від 19 вересня 2025 року убачається, що місцем його складання зазначено м. Ірпінь, вул. Василя Стуса (Пушкінська), 25В, тоді як місцем вчинення правопорушення визначено м. Ірпінь, вул. Василя Стуса (Пушкінська) 25В та вулиця Університетська, 3/1.
Разом з тим, зазначення у протоколі місця його складання, відмінного від місця вчинення правопорушення, саме по собі не свідчить про наявність суперечностей у викладених обставинах та не є істотним порушенням вимог закону, оскільки протокол може бути складений безпосередньо на місці виявлення правопорушення або в іншому місці після припинення правопорушення та встановлення особи правопорушника.
Крім того, із дослідженого відеозапису убачається, що працівники поліції здійснювали спілкування з ОСОБА_1 біля транспортного засобу, проводили огляд на стан сп`яніння та оформлювали адміністративні матеріали, що узгоджується із даними протоколу про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
За таких обставин сам по собі факт зазначення різних адрес у протоколі не спростовує установлених у справі обставин та не свідчить про недопустимість чи неналежність доказів.
Посилання скаржниці на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 30 травня 2018 року №337/3389/16-а суд відхиляє, оскільки обставини встановлені у вказаній справі, не релевантні обставинам цієї справи.
Зокрема, у справі №337/3389/16-а постанову про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, складено на місці роботи особи, а не за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що суперечить абзацу 4 статті 258 КУпАП.
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.
Із матеріалів справи убачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest, що відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Результати проведеного огляду зафіксовані у відповідному акті огляду, а також підтверджуються роздруківкою приладу Drager ARBH-0600, згідно з якою 19 вересня 2025 року о 01:50 годині у ОСОБА_1 зафіксовано результат 1,16 проміле.
Твердження скаржниці про те, що відсутність підпису ОСОБА_1 у акті огляду свідчить про недотримання процедури проведення огляду, відхиляються апеляційним судом, оскільки сама по собі відсутність такого підпису не спростовує факту проведення огляду та отриманого результату, що підтверджується як матеріалами справи, так і відеозаписом з боді-камери працівників поліції.
Крім того, із відеозапису убачається, що ОСОБА_1 була поінформована про проведення огляду на стан сп`яніння, погодилась на його проведення на місці зупинки транспортного засобу та проходила такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не забезпечили проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до вимог пункту 7 розділу І Інструкції направлення до закладу охорони здоров`я здійснюється у разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або у разі незгоди з результатами такого огляду.
Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 відмовлялася від проходження огляду на місці або висловлювала незгоду із результатами проведеного огляду та наполягала на проведенні такого огляду у закладі охорони здоров`я.
Із дослідженого відеозапису убачається, що після проведення тестування працівники поліції повідомили ОСОБА_1 результат огляду, роз`яснили їй порядок оформлення матеріалів справи та її процесуальні права. При цьому будь-яких чітких заперечень щодо результату огляду або вимог щодо проведення медичного огляду у закладі охорони здоров`я ОСОБА_1 не висловлювала. Натомість на пропозиції працівника поліції проїхати до медичного закладу ОСОБА_1 від відповіді ухилялась.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Крім цього, суд звертає увагу на поведінку ОСОБА_1 під час спілкування із працівниками поліції, зокрема на її неодноразові пропозиції не складати адміністративні матеріали. У зв`язку із такою поведінкою ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції в подальшому викликано слідчу оперативну групу, що зафіксовано на відеозаписі.
За установлених обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 27 січня 2026 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 27 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ Н.В. ПОЛІЩУК