Провадження № 3/742/669/26 
Єдиний унікальний № 742/3120/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого судді      Павлова В.Г.
секретаря судового засідання     Сірій І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з даних протоколу - непрацюючий; зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП–

ВСТАНОВИВ:
01.06.2026 р. о 09 год. 50 хв. в с. Рудівка по вул. Вишневій, буд. 36, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21121 /д.н.з. НОМЕР_1 / з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. 
Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в лікувальному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.
У судове засідання  ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. 
З урахуванням положення ст.268 КУпАП, яка не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також вимоги ст.277 КУпАП в частині строків розгляду, з огляду на вжиті заходи для належного інформування про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Приписами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Тобто, у даному випадку, доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
В силу положень ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису. 
З досліджених в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №680915 від 01.06.2026 р. та відеозапису з портативного відео-реєстратора встановлено, що 01.06.2026 р. о 09 год. 50 хв. в с. Рудівка по вул. Вишнівій, буд. 36, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21121 /д.н.з. НОМЕР_1 / з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Дане правопорушення вчинено повторно протягом року, за що на нього було складено відповідний адміністративний матеріал за ч.2 ст.130 КУпАП.
Враховуючи позицію ОСОБА_1 в частині не оспорювання факту керування транспортним засобом, що узгоджується з послідовними поясненнями, що надані на місці зупинки автомобіля, та підтверджується матеріалами відео фіксації, суд вважає доведеним факт керування автомобілем ВАЗ 21121 /д.н.з. НОМЕР_1 / саме ОСОБА_1 . Відтак, суд вважає доведеним факт виконання останнім функцій водія, тобто ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Проаналізувавши обставини відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд приходить до наступного висновку.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд на стан сп`яніння.
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння є правопорушенням, передбаченим ч.2 ст.130 КУпАП, що тягне за собою відповідальність, про що складається протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначаються ознаки сп`яніння.
Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання.
Факт вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час розгляду справи матеріалів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 01.06.2026 р. серії ЕПР1 №680915; відеозаписом до даного протоколу; направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.06.2026 р., актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; довідкою САП ВВГ Прилуцького РВП ГУНП, про те, що ОСОБА_1 посвідчення водія отримував НОМЕР_2 від 11.08.2020 р.; довідкою САП ВВГ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, про те, що транспортний засіб ВАЗ 21121 /д.н.з. НОМЕР_1 / зареєстрований – власник ОСОБА_2 ; довідкою САП ВВГ Прилуцького РВП ГУНП, про те, що ОСОБА_1 був притягнутий протягом року до адміністративної відповідальності за ч.130 КУпАП; реєстраційною карткою про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21121 /д.н.з. НОМЕР_1 / – власник ОСОБА_2 ; постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.10.2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. 
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом від 09.11.2015 р. № 1452/735 (далі – Інструкція), ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Суд особливо звертає увагу на відеозапис з відео-реєстратора поліцейського, що є засобом об`єктивного контролю, оскільки не залежить від суб`єктивного сприйняття кожного з учасників події, і є достатнім доказом для прийняття несуперечливого рішення по справі. 
На вказаному відеозаписі безперервно зафіксовано як процедуру огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, так і поетапне складання працівниками поліції адміністративного протоколу за ч.2 ст.130 КУпАП. 
Так, під час перевірки працівником поліції документів та спілкування з водієм  ОСОБА_1  у нього було виявлено чітко виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. У подальшому інспектором поліції було підставно запропоновано водієві  ОСОБА_1  пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу. Проте, останній від проходження огляду на стан сп`яніння на місці відмовився.
Отримавши відмову водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції, з дотриманням положень п.7 Інструкції, запропонував водієві  ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, натомість, останній, також, послідовно відмовився. 
Суд звертає увагу на те, що погодження особи на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння має бути актом волевиявлення, який би виражався в активних діях особи, щодо погодження на проходження огляду. Однак,  ОСОБА_1 , незважаючи на детальне роз`яснення працівником поліції правових наслідків його відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується долученим до протоколу відеозаписом, усвідомлено, чітко та однозначно відмовився виконувати вимоги п.2.5 ПДР. 
Досліджений судом відеозапис в достатній мірі підтверджує обставини викладені в протоколі, а також виконання працівниками поліції вимог Інструкції, КУпАП при його складанні та дотримання процедури виявлення у водія ознак сп`яніння, що за наявності відмови водія у проходженні огляду утворюють об`єктивну сторону інкримінованого правопорушення та є об`єктивним доказом, який не залежить від особистого сприйняття певних подій, а тому передає перебіг подій в об`єктивній реальності.
Суд вважає, що свідоме передбачення ОСОБА_1 позитивних результатів з застосуванням технічного засобу – газоаналізатора або ж у медичному закладі, і обумовлювало вибір його поведінки у виді ігнорування обов`язку щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Про існування будь-яких об`єктивних причин, які б перешкоджали пройти медичний огляд на вимогу працівників поліції перед складанням протоколу, водій не повідомляв. 
Отже,  ОСОБА_1 , маючи об`єктивну можливість спростувати обґрунтовану підозру працівника поліції щодо наявності в нього реальних ознак алкогольного сп`яніння шляхом проходження відповідного огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу або ж у медичному закладі, без жодних переконливих пояснень відмовився від проходження такого огляду, що власне і становить об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. 
За встановлених фактичних обставин справи, судом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 порушуючи вимоги п.2.5 ПДР, скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання. 
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Згідно положень ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ч.2 ст.130 КУпАП, є найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху. Санкцією ч.2 ст.130 КУпАП передбачено оплатне вилученням транспортного засобу, що обумовлено саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 упродовж року піддавався адміністративному стягненню за порушення, передбачені ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: 07.10.2025 р.
Таким чином, раніше на ОСОБА_1 вже накладались стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, однак останній продовжив вчиняти аналогічні правопорушення, які за своїм характером відрізняються підвищеною небезпечністю, оскільки можуть призвести в т.ч. і до тяжких наслідків для інших осіб.
З врахуванням характеру вчиненого правопорушення, який становить підвищену суспільну небезпеку у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суд вважає, що  ОСОБА_1  слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції даної статті.
Санкцією ч.2 ст.130 КУпАП також передбачено оплатне вилучення транспортного засобу, проте згідно матеріалів справи автомобіль ВАЗ 21121 /д.н.з. НОМЕР_1 / яким здійснював керування ОСОБА_1 належить ОСОБА_2 тому вилучення такого судом застосовано бути не може.
Суд також звертає увагу, що позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 665,60 грн, оскільки учасниками судового провадження будь-яких інших даних про те, що особа звільнена від сплати судового збору надано не було.
Керуючись ст.ст.23, 33, 40-1, ч.2 ст.130, ст.283-285 КУпАП, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. 
Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 /тридцять чотири тисячі/ грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 /три/ роки без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору. 
Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя  В.Г. Павлов