Справа № 127/39382/25
Провадження №2/141/271/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2026 року       с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Слісарчука О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу №127/39382/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У С Т А Н О В И В:
14.04.2026 до Оратівського районного суду Вінницької області з Вінницького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (цивільна справа №127/39382/25).
Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.11.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 495950 про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу грошові кошти в розмірі 2000,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. 
01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024-1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 495950 від 21.11.2022.
Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором.
Однак, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань, у неї утворилась заборгованість за кредитним договором № 495950 від 21.11.2022 в розмірі 17840,00 грн, з яких 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15840,00 грн - заборгованість за відсотками, яку позивач просить суд стягнути на свою користь, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.
03.03.2026 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 просить суд відмовити ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у задоволенні позовних вимог та покласти судові витрати на позивача.
В обґрунтування відзиву зазначено, що представником позивача підписано позовну заяву, однак до матеріалів позову не додано належним чином оформленого ордера, в якому надається правова допомога (назва суду), а тому дана позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України. Також, на підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора позивачем не надано належних доказів, що підтверджують перехід від позивача прав вимог у сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Таким чином, відсутність доказів на підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісному кредитору та інших належних доказів позбавляє відповідача та суд можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі, а саме що позивач дійсно набув права вимоги за кредитним договором в зазначеній позивачем сумі.
Водночас, до матеріалів справи долучено лише витяг з реєстру боржників, на якому відсутні підписи сторін договору факторингу. Встановити, що цей витяг дійсно є частиною договору факторингу неможливо. Як наслідок, позивачем не доведено факт передачі кредитором позивачеві права вимоги до відповідача. Окрім цього, реєстри боржників до суду також не надано в повному обсязі, а лише випадкові сторінки.
Таким чином, відповідач вважає, що відсутність зазначених доказів позбавляє можливості встановити та перевірити обставини, які підлягають доказуванню у справі, а саме що позивач дійсно набув права вимоги за кредитним договором № 495950 від 21.11.2022 від ТОВ «Селфі Кредит». 
Також відповідач зазначає, що на підтвердження факту підписання нею договору про споживчий кредит № 495950 від 21.11.2022 її електронним підписом шляхом відтворення одноразового ідентифікатора позивачем надано копію зазначеного договору без її підпису як позичальника. При цьому, позивач стверджує, що зазначений кредитний договір № 495950 від 21.11.2022 було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер телефону відповідача, з чим остання не погоджується, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний в матеріалах справи договір про споживчий кредит (у вигляді паперової копії) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи на електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.
Відповідач наголошує, що не укладала договір про споживчий кредит у редакції, яку долучає представник позивача в якості копій до позовної заяви, відповідно не погоджувала кредитну ставку та інші умови кредитування. Жоден поданий позивачем доказів не підтверджує, що саме цю редакцію договору відповідач розуміла та узгодила з позивачем.
Окрім того, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачу, підтвердження відповідачем пропозиції щодо укладення договору, зокрема, довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину тощо.
Відтак, відповідач ОСОБА_1 вважає, що викладені вище обставини свідчать про неукладеність оспорюваного правочину, а саме договору про споживчий кредит № 495950 від 21.11.2022, в тому числі в електронній формі, що свідчить про відсутність погодження нею процентної ставки.
Разом з тим, відповідач вважає, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 15840,00 грн не є співрозмірною тілу кредиту в загальній сумі 2000,00 грн, оскільки суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) за користування коштами, а тому при ухваленні рішення ОСОБА_1 просить суд зменшити розмір відсотків щонайменше до розміру тіла кредиту, а саме 2000,00 грн, оскільки стягнення з неї заборгованості за короткостроковою позикою майже у вісім разів більше тіла кредиту, що призведе до скрутного матеріального становища позичальника та безпідставного збагачення за цей рахунок кредитора. Окрім того, позивач міг заявити дострокову вимогу простроченої заборгованості за кредитом вже після першого базового періоду, не чекаючи повного періоду кредитування і накопичення заборгованості, що підтверджує той факт, що позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту, навмисно призвів до нарахування максимально передбаченої суми відсотків за договором, розрахованої протягом усього додаткового строку кредитування.
Окрім того, відповідач зазначає, що на підтвердження обставин перерахування грошових коштів за спірним кредитним договором та наявності у відповідача боргу за цим договором позивач надає тільки сторінки кредитного договору. Відповідач наголошує, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є виключно первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дії однієї сторони (банку).
Стосовно платіжного доручення, як підтвердження перерахування відповідачу коштів позики, ОСОБА_1 зазначає, що цей документ був повністю створений позивачем (або первісним кредитором). На ньому немає відмітки банку про виконання платіжного доручення, немає підпису уповноваженої особи банку та печатки, немає коду банка отримувача, немає рахунку отримувача в форматі IBAN, а тому він не може бути належним підтвердженням здійснення переказу, оскільки повністю є результатом креативу сторони позивача. Фактично позивач міг скласти довідку будь-якого змісту, що нівелює значення такого документа.
Відповідач зазначає, що невідомо, кому дійсно належать карткові рахунки, на які переказано дані кошти, оскільки лист не містить ідентифікуючих даних про неї (із фрагментів номеру картки, що відображені в повідомленні, неможливо встановити належність картки (рахунку) саме їй). Відтак, інформаційна довідка не є первинним або платіжним документом, що підтверджує переказ коштів, а тому є неналежним та недопустимим доказом.
Відповідач наголошує, що матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування суми позики (платіжне доручення, квитанція, чек тощо), оформленого у відповідності до вимог чинного законодавства.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 вважає, що позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема не довів укладення кредитного договору між нею та первісним кредитором на умовах, що вказані в наданих копіях договору, не довів перерахування їй тіла кредиту первісним кредитором, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами, не підтвердив перерахування коштів первісному кредитору за отримання грошових вимог, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
06.03.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» Усенка М.І. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої ОСОБА_2 просить суд позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» задовольнити у повному обсязі.
ОСОБА_2 зазначає, що позивач позбавлений можливості надати цілий реєстр боржників до договору факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024 з метою захисту інформації, яка містить банківську таємницю щодо осіб, що не є учасниками даної справи (ст. 60 Закону України «Про банківську таємницю»), а тому представником надано витяг з реєстру боржників, з якого слідує, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит», включно і до ОСОБА_1 .В за кредитним договором № 01022024-1 від 01.02.2024 та на підтвердження здійснення вказаної операції, а саме договору відступлення права вимоги було надано копію платіжної інструкції про оплату купівельної ціни в розмірі 2528538,65 грн за договором. Отже, представником позивача надано належні докази на підтвердження відступлення права вимоги за казаним кредитним договором, а тому зауваження щодо відсутності доказів отримання новим кредитором прав вимоги є необґрунтованими та недоречними.
Щодо доказів укладення договору між сторонами з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором ОСОБА_2 зазначає, що вся необхідна інформація для укладення кредитного договору розміщена на сайті кредитодавця та, зокрема, в особистому кабінеті позичальника, правилах надання грошових коштів у позику та безпосередньо у кредитному договорі, після ознайомлення з якими відповідач погодилась на умови та підписала кредитний договір. Позивачем було надано до суду копію кредитного договору, який укладався в електронній формі та при відкриття якого в програмі PDF-файлів чітко видно наявність одноразового ідентифікатора, який є електронним підписом відповідача, й факт того, що цей ідентифікатор не відображається при друкуванні документа не нівелює його існування та юридичну силу в електронному оригіналі, а паперова копія є лише візуальним відображенням електронного документа, а не його оригіналом, який зберігається в електронній формі. ОСОБА_2 також окремо зазначає, що оригінал електронного договору про споживчий кредит № 495950 також наявний у відповідача. Також, всупереч твердженням відповідача, в матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію клієнта, яка підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з якою укладено договір № 495950 від 21.11.2022, отримала одноразовий ідентифікатор Р323 та вказано номер телефону, на який відправлено ідентифікатор.
З приводу документів, які підтверджують наявність заборгованості нарахування відсотків за кредитним договором № 495950 від 21.11.2022 ОСОБА_2 зазначає, що розрахунок заборгованості є додатком до позовної заяви, містить усю необхідну інформацію для того, аби ідентифікувати її як таку, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договору, адже містить відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору, адже містить відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору, при цьому, судова практика свідчить про те, що розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема, позивачем було надано копію такого доказу, а саме лист перерахування коштів за кредитним договором № 495950 від 21.11.2022.
Окрім цього, нарахування відсотків за договором здійснювалось відповідно до додатку №1, що є невід`ємною частиною кредитного договору, та згідно розрахунку заборгованості. Що був долучений до матеріалів справи, заборгованість за відсотками за кредитним договором становить 15840,00 грн (нарахування відбувалось за період із 21.11.2022 по 16.11.2023 згідно умов кредитного договору) та за тілом в сумі 2000,00 грн, а отже нарахування відсотків було здійснено у відповідності до умов підписаного сторонами кредитного договору.
Ухвалою суду від 16.04.2026 відкрито провадження у справі № 127/39382/25 та з врахуванням вимог ст. 274 ЦПК України вирішено розгляд справи провести в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами 21.05.2026, зобов`язано позивача в порядку ст. 83 ЦПК України надати суду докази направлення ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором № 495950 від 21.1012022 та обґрунтований розрахунок з посиланням на докази сплати відповідачем коштів за кредитним договором № 495950 від 21.11.2022. Поряд з цим, ухвалою суду від 16.04.2026 зобов`язано відповідача в порядку ст. 83 ЦПК України надати суду докази погашення боргу за кредитним договором № 495950 від 21.11.2022.
Також, ухвалою суду від 16.04.2026 витребувано у АТ КБ «Приват Банк» інформацію, а саме: чи була успішною транзакція, здійснена 21.11.2022, в сумі 2000,00 грн на банківську картку № НОМЕР_2 , власником якої є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської картки № НОМЕР_2 .
23.04.2026 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» Усенка М.І. на виконання вимог ухвали суду від 16.04.2026 надійшла заява.
07.05.2026 до суду надійшов лист АТ КБ «Приват Банк» № 20.1.0.0.0/7-260421/122403-БТ від 27.04.2026 на виконання вимог ухвали суду від 16.04.2026.
Судове засідання, призначене на 21.05.2026, не відбулось та було відкладено на 10.06.2026, оскільки суддя Слісарчук О.М. перебував у відпустці.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи № 127/39383/25, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
21.11.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі по тексту - товариство) та ОСОБА_1 (далі по тексту - споживач) було укладено в електронній формі договір № 495950 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (далі по тексту - договір).
Згідно п. 1.1. договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється під час входу споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС Товариства.
Згідно п.1.3-1.4. договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 2000,00 грн. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 365 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. 
Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4. цього договору (п. 1.5 - 1.5.1 договору).
Відповідно до п. 1.6.-1.7.1. договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10 % річних.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 17840,00 грн (п.1.7 - п.1.8.1 договору).
Згідно п. 2.1., п. 2.2. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_3 . Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 21.11.2022 або 22.11.2022.
Проценти, що нараховуються за цим договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1. договору).
Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Згідно додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 495950 від 21.11.2022, сторони погодили графік платежів за укладеним договором, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Зокрема, сторонами погоджено дату видачі кредиту - 21.11.2022, дати платежів (усього визначено 12 дат платежів), кількість днів у розрахунковому періоді - усього 365 (по 30 днів за кожен період), чисту суму кредиту - 2000,00 грн, суму платежу за розрахунковий період - усього 17840,00 грн, проценти за користування кредитом - усього 15840,00 грн, реальну річну процентну ставку - 47541,1 %, загальну вартість кредиту - 17840,00 грн.
Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 495950 від 21.11.2022 підписано відповідачем 21.11.2022 електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
У підписаному ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорті споживчого кредиту вказано інформацію та контактні дані кредитодавця ТОВ «Селфі Кредит», основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, у тому числі суму кредиту - 2000,00 грн, строк кредитування - 365 днів, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, у тому числі стандартна процентна ставка - 803% річних (2,20% в день), порядок зміни змінюваної процентної ставки - не передбачено договором, загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом - 15840,00 грн, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 17840,00 грн, реальну річну процентну ставку - 47541,10% річних, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти.
Згідно із довідкою ТОВ «Селфі Кредит» про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з якою укладено договір №495950 від 21.11.2022, ідентифікована ТОВ «Селфі Кредит». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Р323, направлено 21.11.2022 на номер телефону НОМЕР_4 .
Відповідно до листа № 20251020-3837 від 20.10.2025, ТОВ «ПЕЙТЕК» зазначає, що на виконання договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_5 від 2022-05-03 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит» 21.11.2022 09:55:16 на суму 2000,00 грн. Призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 5457082273230313, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 64е25d3b-c444-4039-aa2b-0aaadde9f98e, номер транзакції в системі ТОВ «Селфі Кредит» - b9c063b34285792e2d188cf46798264f.
01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024-1, у відповідності до умов п. 1.1. якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуває належні йому права вимоги від ТОВ «Селфі Кредит» та сплачує ТОВ «Селфі Кредит» за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором, а ТОВ «Селфі Кредит» відступає (передає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.
Відповідно до п. 1.2. договору відступлення прав вимоги внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває права грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.
Як убачається зі змісту п. 6.3. договору відступлення прав вимоги, з моменту переходу до фактора прав вимоги відповідно до умов п. 6.2.3 цього договору фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) клієнта за цими кредитними договорами. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які фактор одержить від боржників на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника.
Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 01.02.2024 до договору факторингу № 01022024-1 ТОВ «Селфі Кредит» було передано, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» було прийнято реєстр боржників клієнта від 01.02.2024-1 кількістю 11550 одиниць.
Відповідно до інформації, що міститься у витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024, за порядком номером 8266 у реєстрі значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , загальна заборгованість якої за кредитним договором № 495950 від 21.11.2022 складає 17840,00 грн, з яких 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15840,00 грн - заборгованість за відсотками.
Як убачається з інформації АТ КБ «Приват Банк» № 20.1.0.0.0/7-260421/122403-БТ від 27.04.2026, на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано карту № НОМЕР_2 та 21.11.2022 на карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_6 ) було перераховано 2000,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості за договором № 495950 від 21.11.2022, заборгованість ОСОБА_1 становить 17840,00 грн, з яких 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15840,00 грн - заборгованість за відсотками.
Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Позичальник згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. 516 ЦК України визначене, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Судом встановлено, що кредитний договір укладався між сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-УІІІ визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-ІУ від 22.05.2003, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Порядок укладення електронного договору визначений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суд, за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідача перед позивачем та наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного погашення кредитної заборгованості в строки, передбачені умовами договору № 495950 від 21.11.2022, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи № 127/39382/25, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь кредитної заборгованості у загальному розмірі 17840,00 грн, з яких 2000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 15840,00 грн - заборгованість за відсотками обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
При цьому, суд погоджується із розрахунком заборгованості, який долучено позивачем до позову.
Натомість, належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів погашення заборгованості у строки, визначені умовами договору про споживчий кредит № 495950 від 21.11.2022, відповідачем суду не надано та матеріали справи №127/39382/25 не містять.
Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві, зокрема щодо відсутності доказів узгодження конкретних кредитних умов, у тому числі стосовно факту неукладання договору про споживчий кредит у редакції, яка долучені позивачем до позову та непогодження кредитної ставки суд зауважує, що метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Як убачається з матеріалів справи, 21.11.2022 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 495950, який підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
При цьому, у п. 9.6 кредитного договору зазначено, що договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства, електронним підписом в його особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання за зразком, попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільно телефону. Повідомлений товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.
У постанові Верховного Суду від 7.10.2020 по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Натомість, належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин ОСОБА_1 суду не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.
Також вимог про визнання договору № 495950 від 21.11.2022 та його окремих частин недійсним та/або неукладеним відповідачем не було заявлено як в межах справи №127/39382/25, так і в іншій цивільній справі. 
При цьому, варто зауважити, що договору з іншим змістом відповідачем суду не надано, тоді як в матеріалах справи наявна лише копія наданого позивачем кредитного договору №495950 від 21.11.2022 в узгодженій обома сторонами редакції, а тому суд вважає, що позивачем доведено факт укладання між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем зазначеного кредитного договору.
Стосовно тверджень відповідача про строк кредитування та нарахованих відсотків суд зазначає наступне
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Суд відзначає, що умовами укладеного кредитного договору сторонами чітко узгоджено суму кредиту - 2000,00 грн, строк кредитування - 365 днів, стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку, вказаного в п. 1.4 цього договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складе 17840,00 грн.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Таким чином, з урахуванням невиконання відповідачем умов кредитного договору №495950 від 21.11.2022 та неповернення кредиту протягом встановленого строку кредитування, суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 15840,00 грн, яку було нараховано за період з 21.11.2022 по 16.11.2023.
Що стосується тверджень відповідача про відсутність доказів перерахування їй кредитних коштів в сумі 2000,00 грн, то суд зауважує, що грошові кошти було перераховано первісним кредитором на картку № НОМЕР_3 , яку було зазначено у п. 2.1. кредитного договору, відтак оцінює їх критично та до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються установленими фактичними обставинами, наведеними висновками суду та доказами, які містяться в матеріалах справи № 127/39382/25. При цьому, доказів того, що відповідач зверталась до правоохоронних органів та/або до відповідного банку стосовно неотримання коштів або за випискою по її картковому рахунку за 2022 рік на підтвердження факту неотримання кредитних коштів, суду не надано та матеріали справи не містять.
Також суд відзначає, що інші доводи відповідача, викладені у відзиві, суд оцінює критично та до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду та встановлених судом фактичних обставин справи № 127/39382/25 і не можуть впливати на законність даного судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.
Згідно з частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, а також повного задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Щодо витрат на правову допомогу.
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
За змістом ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо) (п. 8 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат позивачем було надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025; акт наданих послуг № 600 від 08.12.2025, згідно якого сума наданих послуг відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 складає 8000,00 грн, детальний опис наданих послуг від 08.12.2025 до акту № 600 від 08.12.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025.
На підставі зазначеного, представник позивача адвокат Усенко М.І. просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 8000,00 гривень.
При цьому, у наданому суду відзиві відповідач ОСОБА_1 зазначає, що з наданих позивачем документів не убачається, що гонорар у сумі 8000,00 грн взагалі стосується надання правової допомоги по справі щодо стягнення заборгованості конкретно з неї, що вказує на відсутність її обов`язку сплачувати (компенсовувати) такі витрати позивача, навіть якщо вони мали місце. 
Також відповідач зазначає, що суду не надано платіжного документа із зазначенням ПІБ боржника та номеру кредитного договору, що дозволило б однозначно пов`язати факт оплати з цією справою, не виключається спроба безпідставного стягнення з неї вартості правової допомоги, яка фактично не оплачувалася в зазначеному розмірі.
Таким чином, відповідач вважає, що правові підстави для стягнення з неї 8000,00 грн витрат на професійну (правничу) допомогу на користь позивача відсутні, а тому просить суд судові витрати покласти на позивача.
Суд зазначає, що у постанові від 20 жовтня 2021 року по справі №757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) Верховним Судом сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Відтак, аналізуючи фактичні обставини справи № 127/39382/25 та обсяг виконаної роботи адвокатом, приймаючи до уваги заперечення відповідача щодо стягнення з неї витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про електронний цифровий підпис», Законом України «Про електронну комерцію», ст. ст. 11, 203, 207, 215, 512-517, 610- 612, 625-629, 639, 1048-1050, 1077-1080, 1082 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх, м. Львів, 79029, код ЄДРПОУ 35234236, розрахунковий рахунок IBAN № НОМЕР_7 в АТ «Креді Агріколь Банк») заборгованість за договором про споживчий кредит № 495950 від 21.11.2022 у загальному розмірі 17840,00 грн (сімнадцять тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок), з яких 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок) - заборгованість за тілом кредиту, 15840,00 грн (п`ятнадцять тисяч вісімсот сорок гривень 00 копійок) - заборгованість за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх, м. Львів, 79029, код ЄДРПОУ 35234236, розрахунковий рахунок IBAN № НОМЕР_7 в АТ «Креді Агріколь Банк») витрати по відшкодуванню судового збору в сумі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх, м. Львів, 79029, код ЄДРПОУ 35234236, розрахунковий рахунок IBAN № НОМЕР_7 в АТ «Креді Агріколь Банк») витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).
Копію рішення суду направити сторонам у справі згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Рішення суду оформлено та виготовлено 15 червня 2026 року.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручене у день його складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4-й поверх, м. Львів, 79029, код ЄДРПОУ 35234236).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ).

Суддя О.М. Слісарчук