РІШЕННЯ
Іменем України

18 травня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/271/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “Енерго Збут Транс”,
код ЄДРПОУ 42588390, вул. Златоустівська, 23 А, літ “М”, м. Київ, 01135
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , 
код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 
Предмет спору: про стягнення 156 920,83 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:
не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Енерго Збут Транс” через підсистему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 148 830,95 грн основного боргу, 6002,17 грн пені, 599,40 грн 3% річних, 1488,31 грн інфляційних втрат.

Процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам строки для подання заяв по суті.
Ухвала суду від 30.03.2026 доставлена позивачу та відповідачу до їх Електронних кабінетів у підсистемі “Електронний суд” ЄСІКС 30.03.2026 о 14:25, 14:29, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
Отже, останнім днем для подання відповідачем відзиву на позов є 14.04.2026 включно.
14.04.2026, у встановлений судом процесуальний строк, від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
20.04.2026, у встановлений судом процесуальний строк, позивачем через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, у якій позивач проти доводів відповідача заперечує та просить позов задовольнити у повному обсязі.
Інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.
Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.
Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 539 про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу від 01.12.2025.
Відповідач у відзиві на позов зазначає про те, що за спірним договором додаткові угоди між сторонами не укладалися, тому застосування пункту 4 Комерційної пропозиції, як підстави для ціноутворення, не є можливим та суперечить пункту 13.1. Договору. У такому випадку підлягають застосуванню норми ч. 3 ст. 670 Цивільного кодексу України, а тому вартість електричної енергії за Договором не може бути вищою за 7,47634 грн (без ПДВ), з врахуванням ПДВ ціна 1 кВт*год становить 8,971608 грн. Стосовно пені, 3% річних та інфляційних нарахувань відповідач вказує на те, що він не є розпорядником коштів третього рівня, а тому видатки можливі лише в межах кошторисних призначень бюджетного паспорту ДССТ. Відповідно до п. 8.4., 5.6. Договору відсутність фінансування (затримка фінансування) споживача не є порушенням ним своїх грошових зобов`язань, а отже визнається сторонами фактом, який звільняє споживача від відповідальності; постачальник не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати, що не визначена Договором.
Позивач у відповіді на відзив вказує на те, що факт поставки, її обсяг та вартість є належним чином підтвердженими і не спростовані відповідачем. Акт коригування був підписаний відповідачем без будь-яких заперечень, що є прямим підтвердженням погодження відповідачем обсягу та вартості поставленої електричної енергії. Обов`язок оплати виникає без необхідності укладення додаткових угод. Відсутність бюджетного фінансування не є підставою для невиконання договірних зобов`язань. Посилання відповідача на те, що затримка фінансування не є порушенням, не звільняє відповідача від обов`язку оплатити поставлений товар.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.
01.12.2025 між Військовою частиною НОМЕР_1 (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Енерго Збут Транс” (постачальник) укладено Договір № 539 про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу (далі – Договір).
Відповідно до п. 1.2. Договору умови договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 та Закону України «Про публічні закупівлі» з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування».
Згідно з п. 2.1., 2.5. Договору постачальник зобов`язується постачати споживачу у 2025 році електричну енергію, код 09310000-5 – Електрична енергія за ДК 021:2015 Єдиного закупівельного словника (далі – електрична енергія / товар / електроенергія) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії згідно з умовами цього Договору.
Обсяг закупівлі електричної енергії за Договором становить 100 000 кВт*год. Планові обсяги споживання електричної енергії визначені в Додатку 3 до Договору.
Пунктами 3.1., 3.2. Договору визначено, що строк (термін) поставки товару визначається з дати, зазначеної в заяві до договору про постачання електричної енергії споживачу за формою, яка є додатком 1 до Договору, до 31.12.2025 року (включно).
Постачання товару за Договором здійснюється для забезпечення потреб об`єкта (об`єктів) електропостачання споживача, які визначені в таблиці № 1 додатка 3 до Договору (далі – об`єкт (об`єкти)) і приєднані до мережі відповідного оператора системи розподілу, визначеного в додатку 3 до Договору.
В заяві до Договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток №1 до Договору), підписаною сторонами, визначено початок постачання електричної енергії з 01.12.2025.
За умовами п. п. 5.1.- 5.5. Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до цього договору. 
Загальна вартість (сума) Договору складає: 897 160,80 грн в тому числі ПДВ.
Вартість спожитої електричної енергії в розрахунковому періоді визначається як добуток обсягу спожитої електричної енергії на ціну за 1 кВт*год, визначену згідно з Додатком 2 до цього Договору.
Фактично спожитий обсяг електричної енергії у кожному розрахунковому періоді визначається на підставі даних комерційного обліку та фіксується в акті приймання-передачі (акті прийняття-передавання). 
Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії та актах прийняття-передавання за Договором, у тому числі у разі її зміни.
Враховуючи специфіку формування ціни на ринку, сторони домовились між собою, що фактична ціна поставки електричної енергії визначається щомісяця після завершення відповідного розрахункового періоду, шляхом підписання сторонами та/або їх уповноваженими представниками актів приймання-передачі електричної енергії та укладенням додаткових угод до цього Договору.
Згідно з п. 5.7.- 5.10. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Розрахунки за поставлений товар здійснюються щомісячно, на підставі рахунка та акту, складених відповідно до показників приладів комерційного обліку споживача, які постачальник підписує у 2-х примірниках та надсилає споживачу поштою до 10-го числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.
Споживач протягом 7 робочих днів з дати отримання рахунка та акту розглядає їх, підписує та направляє постачальнику один підписаний примірник акту або направляє в цей же строк постачальнику мотивовану відмову від підписання.
Оплата вартості поставленої (спожитої) електричної енергії здійснюється споживачем протягом 7 робочих днів з дати підписання акту сторонами.
У разі затримки надходження бюджетного фінансування, оплата вартості поставленої, (спожитої) електричної енергії здійснюється споживачем протягом 7 робочих днів з дати надходження фінансування.
Усі розрахунки за Договором здійснюються у національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за спожиту електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Розрахунковий рахунок постачальника зазначається у рахунку постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Додатком 2 до Договору є Комерційна пропозиція, яка повинна містити інформацію, зазначену п. 5.14. Договору.
Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється споживачем 100% протягом 7 робочих днів з дати отримання рахунку та акту прийняття-передавання електричної енергії за розрахунковий місяць (п. 2 Комерційної пропозиції, що є додатком № 2 до Договору).
Порядок зміни ціни електричної енергії міститься в п. 1.1. Комерційної пропозиції.
Пунктом 6.2.1. Договору визначено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору, а згідно з п. 7.1. Договору – постачальник має право отримувати від споживача плату за електричну енергію.
Згідно з п. 8.1., 8.4. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену Договором та чинним законодавством.
За порушення грошових зобов`язань з споживача стягується пеня у розмірі облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня. Споживач не несе відповідальності за несвоєчасну або не повну оплату за товари, з незалежних від нього причин, зокрема, у разі затримки оплати (перерахування коштів) при здійсненні розрахунково-касового обслуговування органами Державної казначейської служби України. Сторони погодили, що відсутність фінансування (затримка фінансування) споживача не є порушенням ним своїх грошових зобов`язань, а отже визнається сторонами фактом, який звільняє споживача від відповідальності. Нарахування споживачу пені можливе лише з восьмого робочого дня після надходження на його рахунок бюджетних коштів, призначених для оплати вартості товарів за Договором.
У п. 13.10. Договору сторони погодили, що усі повідомлення за Договором вважаються зробленими належним чином, а документи отримані, якщо вони здійснені / направлені одним із зазначених нижче способів:
- у письмовій формі та надіслані листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому Договорі адресами. Датою отримання таких повідомлень (документів) буде вважатися дата їх особистого вручення або третій календарний день з дати його отримання поштовим відділенням зв`язку, на території обслуговування якого розташований споживач або об`єкт споживача;
- направлені на адресу електронної пошти, яка зазначена в Договорі. Електронні документи оформлюються відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» з обов`язковим використанням електронного підпису. Датою отримання таких повідомлень (документів) буде вважатися дата їх направлення іншій стороні, за умови, що такі повідомлення направлені до 16 год 00 хв. Повідомлення, направлені після зазначеного часу, вважаються такими, що отримані на наступний день після дати відправлення.
За умовами п. 14.1. Договору та п.10 Комерційної пропозиції Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2025 включно, а в частині виконання зобов`язань сторонами – до повного їх виконання.
У зв`язку із закінченням бюджетного року та з необхідністю забезпечення проведення розрахунків за електричну енергію за Договором споживач звернувся до постачальника листом № 3425 від 25.12.2025 з проханням надати рахунок на оплату електричної енергії за грудень 2025 року в обсязі 94 340 кВт*год (а.с.29).
На підставі вищезазначеного листа постачальником виставлено Акт прийняття-передавання № 1367 та рахунок на оплату № 6025 від 24.12.2025 за грудень 2025 року на обсяг електроенергії 94 340 кВт*год вартістю 897 153,02 грн з ПДВ, які були направлені з електронної пошти постачальника на електронну пошту cпоживача та отримані cпоживачем 24.12.2025. Крім того, за доводами позивача, оригінали зазначених документів було направлено споживачу засобами зв`язку «Нова пошта» згідно з п. 13.10. Договору, що підтверджується експрес-накладною №20451335725527 (а.с.30-31).
Акт прийняття-передавання № 1367 на суму 897 153,02 грн був оплачений відповідачем у повному обсязі, що підтверджується банківською випискою по рахунку за період з 25.12.2025 по 17.03.2026 (а.с.35).
За даними реєстру даних фактично розподіленого обсягу електроенергії АТ «Чернігівобленерго», загальний обсяг поставленої електроенергії за період з 01.12.2025 по 31.12.2025 на об`єкти відповідача (споживача) склав 114 589 кВт*год, у зв?язку з чим постачальник здійснив коригування обсягу та вартості електроенергії і виставив споживачу Акт коригування №1/1367 від 27.01.2026 до Акту прийняття-передавання №1367 від 31.12.2025 на загальний обсяг 114 589 кВт*год вартістю 1 045 983,97 грн, що відповідає фактичному обсягу споживання.
Згідно з Актом коригування №1/1367 від 27.01.2026 обсяг споживання збільшено на 20 249 кВт*год (114 589 кВт*год – 94 340 кВт*год) на суму 148 830,95 (1 045 983,97 грн – 897 153,02 грн) з урахуванням ПДВ (а.с.32 оборот).
Фактичний обсяг поставленої та використаної електроенергії підтверджується даними оператора системи розподілу – АТ «Чернігівобленерго», викладеними у листі №234 від 16.02.2026 на запит постачальника (а.с.34).
Акт коригування № 1/1367 з листом № 49 від 15.01.2026 направлений з електронної пошти постачальника на електронну пошту споживача та отриманий споживачем 16.01.2026 року; оригінали зазначених документів направлено споживачу засобами зв`язку «Нова пошта» згідно з п. 13.10. Договору, що підтверджується експрес-накладною №20451350131181 (а.с.33-34).
Вищезазначений Акт коригування № 1/1367 від 27.01.2026 до Акту прийняття-передавання №1367 від 31.12.2025 підписаний споживачем та скріплено його печаткою.
За доводами позивача, Акт коригування № 1/1367 від 27.01.2026 на суму 148 830,95 грн відповідачем не оплачено, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за грудень 2025 року, стало і підставою для звернення з даним позовом до суду.
Крім того, позивачем нараховано та пред?явлено до стягнення 6002,17 грн пені, 599,40 грн 3% річних та 1488,31 грн інфляційних втрат.

Оцінка суду.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі – Правила).
Відповідно до п. 4.12., 4.13. Правил, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
Основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії визначає Кодекс комерційного обліку електричної енергії, затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
За приписами ч.2,3 ст. 670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний повідомити про це продавця. Якщо в розумний строк після одержання такого повідомлення продавець не розпорядиться товаром, покупець має право прийняти весь товар, якщо інше не встановлено договором. Якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтями 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.
Щодо заявленого до стягнення боргу.
Судом встановлено факт укладення між сторонами Договору № 539 про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу від 01.12.2025, за яким позивачем виставлено відповідачу Акт прийняття-передавання № 1367 та рахунок на оплату № 6025 від 24.12.2025 за грудень 2025 року на обсяг електроенергії 94 340 кВт*год вартістю 897 153,02 грн з ПДВ, який відповідачем оплачено повністю, що підтверджується банківською випискою по рахунку за період з 25.12.2025 по 17.03.2026.
За даними реєстру фактично поставленого, розподіленого та використаного обсягу електроенергії АТ «Чернігівобленерго», загальний обсяг поставленої на об`єкти відповідача електроенергії за період з 01.12.2025 по 31.12.2025 склав 114 589 кВт*год, у зв?язку з чим позивачем виставлено відповідачу Акт коригування №1/1367 від 27.01.2026 до Акту прийняття-передавання №1367 від 31.12.2025 на загальний обсяг 114 589 кВт*год вартістю 1 045 983,97 грн, згідно з яким обсяг споживання збільшено на 20 249 кВт*год (114 589 кВт*год – 94 340 кВт*год) на суму 148 830,95 (1 045 983,97 грн – 897 153,02 грн) з урахуванням ПДВ.
Суд зазначає, що позивачем стверджується факт направлення відповідачу Акту коригування №1/1367 від 27.01.2026 засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого до матеріалів справи надано експрес-накладну «Нова Пошта» №20451350131181, проте суд критично оцінює такий доказ, оскільки у відповідній поштовій накладній у графі «одержувач» зазначено «приватна особа», без конкретизації найменування юридичної особи – відповідача у справі, що унеможливлює вірогідне встановлення факту направлення поштового відправлення саме відповідачу.
Разом із тим, суд бере до уваги положення Договору, відповідно до яких сторони погодили можливість інформування споживача шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти, тому враховуючи відсутність доказів спростування факту отримання електронних повідомлень з боку відповідача, суд доходить висновку, що позивач належним чином виконав договірне зобов`язання щодо направлення відповідачу Акту коригування №1/1367 від 27.01.2026.
Водночас, вищезазначений Акт коригування № 1/1367 від 27.01.2026 до Акту прийняття-передавання №1367 від 31.12.2025 підписаний споживачем та скріплено його печаткою без будь-яких зауважень та заперечень, що свідчить про обізнаність та згоду відповідача з відомостями щодо ціни та обсягу електричної енергії, зазначеними в ньому.
Матеріали справи не містять доказів надання (направлення) позивачем відповідачу рахунку на оплату вартості електроенергії за Актом коригування №1/1367 від 27.01.2026.
При цьому, зазначення в п. 7.2. Договору, що “постачальник зобов??язується виставляти рахунки споживачу за поставлену електричну енергію”, а також відсутність доказів надання рахунків відповідачу, не змінює обов`язок і строк виконання такого грошового зобов`язання.
Разом з тим, судом враховано, що за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто носить інформаційний характер.
Ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а значить не звільняє від обов`язку оплатити надану послугу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №915/641/19. 
Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, повну оплату за фактично передану у грудні 2025 року електричну енергію своєчасно не здійснив та не виконав зобов?язання у визначений Договором строк, чим порушив умови п. 5.8., 5.9. Договору та п.2 Комерційної пропозиції, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту у грудні 2025 року електроенергію у розмірі 148 830,95 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Твердження відповідача про те, що зміна ціни можлива лише шляхом укладення додаткових угод, які між сторонами не укладалися, а також посилання відповідача на п.4 Комерційної пропозиції судом до уваги не приймаються, оскільки відповідач підписавши Акт коригування № 1/1367 від 27.01.2026 підтвердив прийняття ним більшого обсягу електроенергії, ніж передбачено Договором з урахуванням зазначеної в цьому Акті вартості фактично спожитого обсягу електроенергії, тому згідно з приписами ч.3 ст. 670 ЦК України обов?язок відповідача з оплати фактично спожитої електроенергії виникає без необхідності укладення додаткових угод.
Щодо стягнення пені суд зазначає таке.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6002,17 грн пені за період прострочення оплати електроенергії з 28.01.2026 по 17.03.2026.
Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі ст. 1 та 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Сторони в п. 8.4. Договору та п.7 Комерційної пропозиції (додаток №2 до Договору) погодили, що за порушення грошових зобов`язань з споживача стягується пеня у розмірі облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня. Споживач не несе відповідальності за несвоєчасну або не повну оплату за товари, з незалежних від нього причин, зокрема, у разі затримки оплати (перерахування коштів) при здійсненні розрахунково-касового обслуговування органами Державної казначейської служби України. Сторони погодили, що відсутність фінансування (затримка фінансування) споживача не є порушенням ним своїх грошових зобов`язань, а отже визнається сторонами фактом, який звільняє споживача від відповідальності. 
У пункті 2 Комерційної пропозиції (додаток №2 до Договору) сторони погодили спосіб оплати: по факту. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється споживачем 100% протягом 7 робочих днів з дати отримання рахунку та акту прийняття-передавання електричної енергії за розрахунковий місяць. У разі затримки надходження бюджетного фінансування, оплата вартості поставленої (спожитої) електричної енергії здійснюється споживачем протягом 7 робочих днів з дати надходження фінансування.
Як зазначено вище матеріали справи не містять доказів надання (направлення) позивачем відповідачу рахунку на оплату вартості електроенергії за Актом коригування №1/1367 від 27.01.2026 та цього Акту коригування, проте Акт коригування № 1/1367 до Акту прийняття-передавання №1367 від 31.12.2025, який наявний в матеріалах справи, підписаний споживачем та скріплено його печаткою датований 27.01.2026. Інших дат Акт коригування № 1/1367 не містить, а тому суд доходить висновку про те, що він підписаний 27.01.2026.
Виходячи з умов п. 5.9. Договору оплата вартості поставленої (спожитої) електричної енергії здійснюється споживачем протягом 7 робочих днів з дати підписання Акту сторонами.
Отже, відповідач зобов?язаний був здійснити оплату поставленої (спожитої) електричної енергії за Актом коригування № 1/1367 від 27.01.2026 в строк до 05.02.2026 включно, прострочка оплати за поставлену електроенергію починається з 06.02.2026.
Таким чином, пеня за прострочку оплати поставленої електроенергії за період з 06.02.2026 по 17.03.2026 підлягає нарахуванню у розмірі 5056,17 грн.
Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань. 
Позивачем нараховано та пред?явлено до стягнення 599,40 грн 3% річних за період прострочення з 28.01.2026 по 17.03.2026 та 1488,31 грн інфляційних втрат за період прострочення з 28.01.2026 по 17.03.2026, відповідно до розрахунків, наведених у позові.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таких висновків у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду дійшла в постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.
Враховуючи умови п.2 Комерційної пропозиції (додаток №2 до Договору), а також ту обставину, що матеріали справи не містять доказів надання (направлення) позивачем відповідачу рахунку на оплату вартості електроенергії за Актом коригування №1/1367 від 27.01.2026 та цього Акту коригування, з огляду на дату (27.01.2026) Акту коригування № 1/1367 до Акту прийняття-передавання №1367 від 31.12.2025, який підписаний споживачем та скріплено його печаткою, з урахуванням умов п.5.9. Договору, суд встановив, що прострочка оплати за поставлену електроенергію починається з 06.02.2026.
Отже, 3% річних та інфляційні підлягають нарахуванню за період прострочення з 06.02.2026 по 17.03.2026.
За перерахунком суду 3% за вказаний період підлягають стягненню в розмірі 489,31 грн, а інфляційні нарахування – в межах заявлених позовних вимог в розмірі 1488,31 грн.
Посилання відповідача на те, що те, що відсутність фінансування (затримка фінансування) не є порушенням відповідачем його грошових зобов?язань не може бути взято судом до уваги як підстава для відмови у стягненні пені, оскільки відповідачем не подано жодних належних доказів, на підтвердження відсутності (затримки) фінансування відповідача.
Згідно з ч.1 ст.96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а ст.525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. 
Інші доводи відповідача судом до уваги не приймаються і спростовуються матеріалами справи.

Висновки суду.
Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду. 
За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", “Серявін та інші проти України” обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.
За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.
При ухваленні рішення в справі суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.
Позивачем при зверненні до суду сплачено 3328,00 грн судового збору, згідно з платіжною інструкцією №6967 від 18.03.2026 (а.с. 8).
Позов позивачем подано через систему "Електронний суд".
Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже, з огляду на обставини подання позивачем позову через систему "Електронний суд" розмір судового збору, який підлягав сплаті за звернення до суду, становить 2662,40 грн, і підлягає розподілу за результатами розгляду даної справи.
Сума надлишково сплаченого судового збору становить 665,60 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що позов задоволено частково, за рахунок відповідача позивачу відшкодовуються судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2644,48 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд зауважує, що у зв`язку зі сплатою позивачем при зверненні до суду судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом, він не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про повернення надлишково сплаченого судового збору в сумі 665,60 грн в порядку, передбаченому ст. 7 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст. 14, 73, 74, 79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Енерго Збут Транс” (код ЄДРПОУ 42588390, вул. Златоустівська, 23 А, літ “М”, м. Київ, 01135) 148 830,95 грн основного боргу, 5056,17 грн пені, 489,31 грн 3% річних, 1488,31 грн інфляційних втрат та 2644,48 грн витрат зі сплати судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
3. У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України. 

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/. 

Суддя В. В. Шморгун