Справа 729/560/26
3/729/201/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

19 травня 2026 р. Бобровицького районного суду Чернігівської області Булига Н.О., за участю секретаря Романченко С. С., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , адвоката в режимі ВКЗ – Клочкової А.О., розглянувши в приміщенні Бобровицького районного суду адміністративний матеріал, який надійшов з ВП №2 (м. Бобровиця) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

29.03.2026 року о 16 год. 46 хв. ОСОБА_1 в с. Марківці Ніжинського району Чернігівської області по вул. Петра Зубка, буд. 22, керував транспортним засобом ВАЗ 21053, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хитка хода, тремтіння рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Драгер 6820», так і в закладі охорони здоров`я КНП «Бобровицька опорна лікарня», ОСОБА_1 відмовився у категоричній формі, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
У судовому засіданні  ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що 29.03.2026 о 16 год. 46 хв. в с. Марківці Ніжинського району Чернігівської області по вул. Петра Зубка, буд. 22, він під`їхав на транспортному засобі ВАЗ 21053, державний номерний знак НОМЕР_1 під двір будинковолодіння. Коли він припаркував авто, до них під`їхали працівники поліції на службовому авто, та зайшовши за ним у двір, почали застосовувати до нього силу. ОСОБА_1 пояснив, що він не бачив поданого світловими маячками поліцейського автомобіля сигналу про зупинку транспортного засобу. В подальшому працівники поліції повідомили, що ОСОБА_1 порушив ПДР і запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, проте він відмовився, оскільки вважав дії працівників поліції незаконними. 
Адвокатом було подано клопотання про закриття провадження у справі, яке вона підтримада у судовому засіданні посилаючись на те, що будь-яких ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не мав і з долученого до матеріалів справи відеозапису не вбачається жодних ознак алкогольного сп`яніння. Разом з тим, адміністративний матеріал не містить доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав передбачених ст.268 КУпАП, що тягне за собою порушення його права на професійну правничу допомогу. Таким чином, працівниками поліції не надано доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Адвокат також зазначила, що до ОСОБА_1 не може бути застосовано стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки останній не має посвідчення водія, а тому відсутні підстави для накладення такого стягнення.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у провадженні в справі, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за відмову, особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
За приписами ч.ч.2,3 ст.266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року “Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється “Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції”, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Відповідно до п.7 розділу 1, п.п. 16, 17, 22 розділу 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я). Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння), видається на підставі акта медичного огляду. Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку. Висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Пунктом 8 “Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року, визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
У рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом - це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.
Згідно п.8.9. б) ПДР України, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.
З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 627212 від 29.03.2026 року, направленням на огляд від 29.03.2026, копією постанови серії ЕНА №6931400 від 29.03.2026 про накладення на ОСОБА_1 стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, відеозаписом правопорушення, яке зафіксовано на СD-диску доданому до адміністративного матеріалу, а також розпискою про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом.
Так, з дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського видно, що:
- о 16:46 працівниками поліції службового автомобіля за допомогою увімкненого проблискового маячка, подано вимогу про зупинку автомобіля, який рухався назустріч, після зупинки автомобіля біля двору домоволодіння, з водійського сидіння автомобіля вийшов ОСОБА_1 та почав бігти у двір, поводячи себе агресивно. Після цього, на відео зафіксовано, як ОСОБА_1 заперечує керування транспортним засобом, проте разом з цим не вказує на особу, яка керувала авто, а жінка, яка вийшла з автівки із пасажирського сидіння, в агресивній формі повідомляла, що транспортним засобом керувала вона. Отже, з відеозапису чітко видно, що за кермом перебував ОСОБА_1 ;
- о 16:58 (після того як ОСОБА_1 заспокоївся) працівником поліції, повідомлено причину зупинки автомобіля, а саме, що під час виїзду з повороту водій не увімкнув покажчик повороту; на відео зафіксовано як працівник поліції називає виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та пропонує ОСОБА_1 пройти огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній відмовляється і працівник поліції о 17:00 пропонує пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 також відмовляється, пояснюючи, що автомобілем керувала донька. 
При цьому, суд зауважує, що донька (як вказує ОСОБА_1 як на особу, яка керувала транспортним засобом) була відсутня 29.03.2026 року о 16 год. 46 хв. (час початку відеозапису) у автомобілі і підійшла лише о 16:52, при цьому вона не повідомляла про те, що автомобілем керувала вона, що суперечить поясненням ОСОБА_1 . 
Щодо наявності ознак алкогольного сп`яніння, то у суду немає підстав ставити під сумнів виявлені поліцейським у ОСОБА_1 ознаки, оскільки такі ознаки носять індивідуальний характер і їх прояв у кожної особи може бути різний. Також, з оглянутого відеозапису, суду можливо зробити висновки про те, що поведінка і нестійкі рухи ОСОБА_1 свідчать про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Разом з тим, суду не надано доказів оскарження ОСОБА_1 дій поліцейських. 
Таким чином, долучений до адміністративного матеріалу відеозапис суд визнає належним доказом, який узгоджується із іншими матеріалами справи та не суперечить їм і повністю підтверджує вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи адвоката про недоведеність керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , відсутність ознак алкогольного сп`яніння та не роз`яснення йому прав передбачених ст.268 КУпАП, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими судом доказами, які детально проаналізовані у своїй сукупності. Так, з оглянутого відеозапису, видно, що ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції поводить себе неадекватно, висловлюється нецензурною лексикою, кричить, а тому твердження адвоката про його коректну та ввічливу поведінку під час складання протоколу є неспроможними. Суд критично відноситься до доводів адвоката, оскільки вони суперечать іншим доказам, та розцінює такі як намагання допомогти ОСОБА_1 уникнути відповідальності. Разом з тим, суд бере до уваги той факт, що і у поясненнях відображених на відеозаписі і у письмових поясненнях, ОСОБА_1 стверджував, що він не керував автомобілем, а за кермом була його дочка, проте у судовому засіданні він вказав, що саме він керував транспортним засобом, що також свідчить про його намагання ввести суд в оману щодо обставин справи.
Після складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було ознайомлено як із змістом протоколу, так і правами та обов`язками, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить як відеозапис, так і його особистий підпис у протоколі.
Щодо посилання адвоката на неможливіть застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то суд виходить з такого.
Санкція частини 1 статті 130 КУпАП є безальтернативною, передбачає один вид стягнення – суму штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, що позбавляє суд можливості призначити штраф без позбавлення права керування транспортними засобами. Стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів є невід`ємною частиною стягнення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.
Доводи захисниці щодо необхідності врахування положень п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» та неможливість застосування ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, не заслуговують на увагу, оскільки зміни у вказаний пункт внесені Постановою від 19.12.2008, а зміни у ст.130 КУпАП щодо визначення безальтернативного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами внесені Законом України № 1231-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 та набрали чинності 17.03.2021.
Позицію ОСОБА_1 , який не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, суд розцінює як спосіб захисту, обраний для себе особою, яка притягається до адмінвідповідальності, оскільки його доводи та доводи адвоката не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, долучені до адміністративного матеріалу докази, зокрема, і відеозапис правопорушення, який є безперервним та проведений з дотриманням Інструкції, суд визнає належними, такими що зібрані відповідно до діючого законодавства, а тому клопотання захисника про закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП не підлягає задоволенню. 
Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо даних, які свідчать про обґрунтованість фактичних обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні, зокрема у тому, що останній, будучи зупиненим за порушення ПДР України, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці та у закладі охорони здоров`я.
При цьому, згідно п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
У судовому засіданні було встановлено, що поліцейським задокументовано та доведено належними і допустимими доказами факт порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а саме п.9.2.б, згідно якого, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. 
Отже, проаналізувавши досліджені та ретельно перевірені під час судового засідання докази, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також про необхідність застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно зі ст.40-1 КУпАП, у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір.
Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно доЗУ «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особами, стосовно яких ухваленесудове рішення, передбачене цим Законом сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись статтями 33, ч.1 ст. 130, 283, 284КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Штраф має бути сплачений порушником у передбачений ч.1 ст. 307 КУпАП п`ятнадцятиденний термін з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення і повідомити про це суд шляхом представлення документа про його сплату.
У разі несплати штрафу у зазначений строк в добровільному порядку, його стягнення проводиться примусово і з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ч. 2 ст. 308 КУпАП. 
Стягнути з ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти діб з дня її винесення.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя: