Справа № 303/6430/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

05 травня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої - судді Кожух О.А.,
суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,
за участі секретаря - Плешинець З.П., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 грудня 2025 року (головуючий суддя Мирошниченко Ю.М.) у справі № 303/6430/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду у порядку окремого провадження із заявою, заінтересовані особи ? Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про встановлення факту її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 у період із січня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Вказувала, що встановлення даного факту необхідно для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_2 під час ведення бойових дій.
Заяву мотивувала тим, що із січня 2015 року ОСОБА_2 постійно проживав із ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Проживали вони у квартирі заявниці за адресою: АДРЕСА_1 , з якими проживала також дочка заявниці ОСОБА_3 , при цьому ОСОБА_2 був зареєстрований за іншою адресою.
Вказувала, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали спільний побут та бюджет, вели спільне господарство, проводили ремонтні роботи, займалися благоустроєм помешкання, купували спільні речі, меблі, побутову техніку, мали взаємні права та обов`язки притаманні подружжю, в інших шлюбах не перебували. ОСОБА_2 утримував заявницю та її доньку, оплачував комунальні послуги.
Зазначала, що ОСОБА_2 із 20.05.2015 по 15.04.2016 проходив військову службу в зоні АТО, мав статус учасника бойових дій. Після звільнення зі служби, разом із заявницею працював на заводі « Джейбіл » (із лютого 2017 року). 
З початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_2 знову був призваний на військову службу. 
Надісланим їй сповіщенням сім`ї від 27.11.2023 № 151 повідомлено, що солдат ОСОБА_2 17.06.2023, відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув під час ведення бойових дій поблизу н.п. П`ятихатки Василівського району Запорізької області.
05.12.2023 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 . ОСОБА_1 здійснила поховання свого чоловіка.
Оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, це позбавляє її можливості отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю свого чоловіка - військовослужбовця ОСОБА_2 .
Після звернення до ІНФОРМАЦІЯ_5 їй рекомендовано звернутися до суду за встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_1 просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 із січня 2015 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (день його смерті).

Короткий зміст рішення судів першої інстанції

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.12.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу у період із січня 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення подало апеляційну скаргу Міністерство оборони України.
Посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 - відмовити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_1 вже після загибелі ОСОБА_2 отримала довідку № 1121 від 13.12.2023 ТОВ «АВЕ Мукачево», в якій зазначено, що згідно з протоколом УПСЗН м. Мукачево із серпня 2019 року внесено відомості про фактичне проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , який мав пільги з оплати комунальних послуг.
Вважає, що позиція місцевого суду не узгоджується, з рішенням суду в аналогічній справі, а саме постановою Херсонського апеляційного суду від 01.08.2025 у справі №757/34470/22, де судами відхилено як доказ спільного проживання однією сім`єю довідку Калинівської селищної ради та акт обстеження Калинівської селищної ради, підписаний селищним головою, оскільки зазначені документи були складені зі слів депутата селищної ради, який не надавав письмових пояснень та не був допитаний у якості свідка.
Зазначає про неврахування місцевим судом висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 712/7830/16-ц, в якій зазначено, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що вимоги позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволенню не підлягають, оскільки показання свідків не підтверджують ознак, властивих для проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Вказує, що факт спільного проживання без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї та що вони проживали однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу.
Позивачка не довела обставин на підтвердження того, що вона та ОСОБА_2 дійсно проживали однією сім`єю. Ведення спільного бюджету не підтверджено жодними виписками з банківських карт або рахунків, заявницею не зазначено мету переведення коштів, та волю загиблого щодо використання даних коштів. Заявником було долучено фотодокази спільного проведення часу із загиблим, однак з січня місяця 2012 року і по момент смерті, заявник надала лише 2 фотодокази.

Позиція інших учасників справи 

Представник апелянта в судове засідання, призначене на 14.00 год 05.05.2026, не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - судова повістка була доставлена в його електронний кабінет 23.03.2026. Зважаючи на те, що позиція апелянта суду відома, оскільки викладена в апеляційній скарзі, колегія суддів, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, ухвалила розглянути справу за відсутності представника апелянта. Із вказаних підстав колегія суддів не взяла до уваги клопотання представника Міністерства оборони України про відкладення розгляду справи, яке, згідно даних АСДС, надійшло до апеляційного суду об 14.29 год (судове засідання у справі розпочалось об 14.16 год). 
Заслухавши позицію представника ІНФОРМАЦІЯ_5 , який скаргу Міністерства оборони України підтримав, пояснення заявниці ОСОБА_1 та її представника, які рішення місцевого суду просили залишити без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла таких висновк5ів. 

Застосовані норми права 

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною сьомою статті 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав та інтересів заявника (постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17).
Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.
Частиною першою статті 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України.
У справах окремого провадження суд підтверджує наявність чи відсутність певних юридичних фактів, що є умовою здійснення прав і реалізації інтересів заявника. Тому суд наділений лише повноваженнями з`ясувати можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Суд, встановивши наявність чи відсутність певного юридичного факту, своїм рішенням підтверджує це, не зобов`язуючи особу діяти певним чином.
Під час з`ясування юридичного значення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу суд обмежений у вирішенні питання про те, наділений чи ні заявник тим суб`єктивним правом, що підтверджується юридичним фактом, який просить встановити заявник.
Іншими словами, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу пов`язане з доведенням підстав для визнання (підтвердження) за заявником певного соціально-правового статусу.
У справі, що переглядається, позивачка просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із військовослужбовцем, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 , з метою отримання коштів, передбачених за загиблого військовослужбовця для членів його сім`ї.
Положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII в редакції, що діяла на час загибелі ОСОБА_2 , визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовців гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.
У статті 16-1 Закону № 2011-XII в редакції, що діяла на час загибелі ОСОБА_2 , зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
З таких же критеріїв виходила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі N 320/948/18, від 18 січня 2024 року у справі N 560/17953/21 .
Не може бути підставою для залишення без розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, з посиланням на існування спору про право, саме по собі заперечення заінтересованої особи, зокрема Міноборони України, проти наявності у заявника права на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, оскільки між заявником та Міноборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки Міноборони України не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі N 560/17953/21). 
Така позиція залишається незмінною, що підтверджено і постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23. Як зазначено у вказаній постанові, у таких справах спір може виникнути лише між суб`єктами отримання одноразової грошової допомоги, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. Отримання одноразової грошової допомоги передбачено на законодавчому рівні, а також визнечено її розмір. У даній справі немає спору про вказану грошову допомогу, а заперечення апелянта проти встановлення юридичного факту, що не є спором про право. 
Переглядаючи справу в межах вимог апеляційної скарги Міністерства Оборони України, колегія суддів зазначає, що для встановлення факту проживання заявниці із загиблим військовослужбовцем в порядку окремого провадження не має правового значення наявність у ОСОБА_2 повнолітніх дітей, які не спілкувались із батьком та заявниці не були відомі їх повні дані та місце їх проживання, зокрема, ОСОБА_4 , яка в порідку адміністративного судочинства оспорює відмову Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_5 у призначенні одноразової грошової допомоги та апеляційну скаргу на дане рішення не подавала. Як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, під час розгляду справи учасникам справи не видалось можливим встановити необхідні дані щодо дітей загиблого для вирішення питання про залучення їх до участі у справі. 
В абзаці першому частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)».
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Фактичні обставини справи та мотиви апеляційного суду

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в інших зареєстрованих шлюбах не перебували. Зокрема рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01.09.1998 (яке набрало законної сили) розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07.09.2010 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с. 27-29).
Свідок ОСОБА_6 , котра є дочкою заявниці, безперервно проживає з нею, надала у суді першої інстанції показання, що мати у 2015 році створила сім`ю з ОСОБА_7 . При цьому свідок повідомила деталі спільного проживання, що не залишили місцевому суду сумніву щодо сімейних стосунків цих осіб.
Показання цього свідка, що є дочкою заявниці, узгоджуються та підтверджуються показаннями інших свідків, допитаних місцевим судом.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні у суді першої інстанції надав показання, що з 2004 року був знайомий із ОСОБА_7 . Працював з ним на заводі в одній зміні. Приблизно у 2016 році ОСОБА_9 привів на завод ОСОБА_10 , з якою створив сім`ю. Свідок запевняє, що, як близький друг цієї сім`ї, неодноразово бував вдома у ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які жили в одній квартирі як подружжя, разом вели господарство, піклувалися одне про одного, здійснювали спільні побутові покупки та товари повсякденного вжитку, тощо.
Подібні за змістом показання надала свідок ОСОБА_13 , сусідка заявниці, яка в судовому засіданні повідомила, що знала ОСОБА_14 та ОСОБА_10 як подружжя. Вважала ОСОБА_12 батьком доньок заявниці. Тільки після загибелі ОСОБА_15 від ОСОБА_16 довідалась, що вони офіційно не уклали шлюб, у зв`язку з чим виникли проблеми, через які вона звернулась до суду.
Наведені показання свідків повністю узгоджуються з наявними у справі документами.
Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 із 21.02.1995, що стверджується відомостями у паспорті громадянина України (а.с. 23).
З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного соціальним інспектором 09.06.2016, вбачається спільне проживання як членів сім`ї: заявника ОСОБА_2 разом із дружиною ОСОБА_1 , що проживають разом з двома доньками ( ОСОБА_17 , ОСОБА_6 ) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).
В медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_2 № 64157, котра заповнена 15.07.2021, місцем його проживання вказано АДРЕСА_1 . (а.с.18).
Також цю адресу проживання ОСОБА_2 було зазначено ОСОБА_1 при поданні заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.06.2023, що стверджується Витягом з ЄРДР від 22.06.2023, з якого слідує, що із 17.06.2023 ОСОБА_2 , мешканець АДРЕСА_1 , не виходив на зв`язок зі своїми рідними, про що повідомляла саме ОСОБА_1 (а.с. 13).
ОСОБА_2 проходив військову службу в зоні АТО, мав статус учасника бойових дій та відповідні пільги, зокрема щодо оплати комунальних послуг (а.с. 26, 16,17).
Листом від 13.12.2023 № 1121 ТОВ «АВЕ Мукачево» повідомлено ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що згідно з протоколом УПСЗН м. Мукачево із серпня 2019 року було внесено відомості про фактичне проживання за даною адресою ОСОБА_2 , який мав пільги з оплати комунальних послуг (а.с. 8).
Листом Управління соціального захисту населення від 20.11.2023 повідомлено ОСОБА_1 про надання довідки про розмір отриманої пільги у грошовій формі за період 2022 року, до якого додано вказану довідку із зазначенням розміру пільги в грошовій формі (а.с. 32, 33). 
Отримання заявницею таких довідок після загибелі ОСОБА_2 не спростовує того факту, що у відповідні періоди були внесені відомості щодо місця проживання ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 , який отримував пільги з оплати комунальних послуг. 
Сповіщенням сім`ї від 19.06.2023 № 65, котре надіслано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено, що солдат ОСОБА_2 , мужньо виконавши військовий обов`язок, зник безвісти 17.06.2023 поблизу н.п. П`ятихатки Запорізької області (а.с. 34). 
Надісланим їй сповіщенням сім`ї від 27.11.2023 № 151 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено ОСОБА_1 , що її чоловік - солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 , відданий Військовій присязі на вірність Українському народу, мужньо виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність, загинув під час ведення бойових дій поблизу н.п. П`ятихатки Василівського району Запорізької області (а.с. 35).
05.12.2023 видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 (а.с. 31). 
09.12.2023 ОСОБА_1 видано довідку завідувача контори похоронного обслуговування ММКП «РБУ» про те, що ОСОБА_1 є користувачем ділянки кладовища та здійснила поховання ОСОБА_2 (а.с. 30).
Заявницею надано до матеріалів справи фотосвітлини на підтвердження обставин стабільного, тривалого і публічного характеру взаємних відносин ОСОБА_14 та ОСОБА_18 (а.с.36-40).
До матеріалів справи заявницею долучено копії важливих особистих документів загиблого ОСОБА_2 , зокрема паспорт громадянина України, посвідчення учасника бойових дій, медичну карту амбулаторного хворого, свідоцтво про його смерть. Перебування цих документів, що посвідчують особу, військовий статус та медичний стан (необхідних для військового обліку та лікування) у розпорядженні заявниці, яка не є близьким родичем у першій черзі споріднення, свідчить про високий рівень взаємної довіри, спільне ведення домашнього господарства, спільне вирішення особистих справ, виконання функцій, притаманних подружжю, які спільно управляють усіма аспектами свого життя.
У своїй сукупності наведеними письмовими доказами та показаннями свідків підтверджено спільне проживання ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , спільного побуту, наявності взаємних прав та обов`язків, участь у витратах на утримання житла, взаємну матеріальну та моральну підтримку, надання взаємної допомоги, які засвідчують реальність сімейних відносин. 
На обґрунтування своїх заперечень проти встановлення факту проживання однією сім`єю, Міністерством оборони України не наведено мотивованих доводів, які б піддавали сумніву реальність обставин спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , ведення ними спільного побуту, наявність взаємних прав та обов`язків, а відтак факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Установивши обставини спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із січня 2015 року до 17 червня 2023 року, ведення ними спільного побуту, а також наявність взаємних прав та обов`язків, надавши правову оцінку показанням допитаних судом свідків, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведення позивачкою факту її проживання із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а, відтак, і про наявність підстав для задоволення заяви.
Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 712/7830/16-ц та постанові Херсонського апеляційного суду від 01.08.2025 у справі №757/34470/22 є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини у вказаних справах відрізняються від тих, що установлені у справі, яка переглядається в апеляційному порядку.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допустив порушень норм процесуального права, які б давали підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними. Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 11 травня 2026 року.

Головуюча:  

Судді: