УХВАЛА

29 червня 2026 року 
м. Київ

справа №855/2/26
адміністративне провадження №А/990/16/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів: Дашутіна І.В., Загороднюка А.Г., Смоковича М.І., Соколова В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» про відвід колегії суддів: Кашпур О.В., Дашутіна І.В., Загороднюка А.Г., Смоковича М.І., Соколова В.М., від участі у розгляді справи №855/2/26 (провадження А/990/16/26) за позовом Державної служби України з етнополітики та свободи совісті до Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» про припинення релігійної організації,
за апеляційною скаргою Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року,
УСТАНОВИВ :
Державна служба України з етнополітики та свободи совісті звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду, як до суду першої інстанції, із позовом до Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ», у якому просить:
- припинити релігійну організацію «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНОГО МОНАСТИРЯ МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» (ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ 13993497), зареєстровану 23 грудня 2003 року за адресою: Україна, 34700, Рівненська обл., Рівненський р-н, місто Корець, вул. Київська, будинок 56, в результаті ліквідації.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року відкрито провадження у справі №855/2/26 за позовом Державної служби України з етнополітики та свободи совісті до Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» про припинення релігійної організації та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18 березня 2026 року об 11:00 год.
Релігійна організація «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» звернулася до Верховного Суду із апеляційною скаргою на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі №855/2/26 (провадження А/990/16/26). Скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №855/2/26 (провадження А/990/16/26) визначено склад колегії суддів: Кашпур О.В. - головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Дашутін І.В., Загороднюк А.Г., Смокович М.І., Соколов В.М.
15 червня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» про відвід колегії суддів: Кашпур О.В., Дашутіна І.В., Загороднюка А.Г., Смоковича М.І., Соколова В.М., від участі у розгляді справи №855/2/26 (провадження А/990/16/26).
У зв`язку із перебуванням судді-доповідача, а також членів колегії суддів у відпустці та відрядженні, питання про відвід колегії суддів вирішується після їх повернення.
На обґрунтування заяви про відвід колегії суддів Релігійна організація «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ», посилаючись на статті 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України вказує на те, що судді Кашпур О. В., Дашутін І. В., Загороднюк А. Г., Смокович М. І., Соколов В. М. вже брали участь у цій справі та ухвалювали відповідне рішення по даній справі, а саме - постанову Верховного Суду від 03 червня 2026 року у справі №855/2/26 (провадження А/990/9/26) за позовом Державної служби України з етнополітики та свободи совісті до Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» про припинення релігійної організації, за апеляційною скаргою Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2026 року. 
Також заявник зазначає про те, що є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів. Так, відповідно до постанови Верховного Суду від 19 травня 2026 року (справа №855/11/25, провадження №А/990/15/25) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: головуючого Кашпур О. В., суддів Жука А. В., Мацедонської В. Е., Мельник-Томенко Ж. М., Уханенка С. А., апеляційну скаргу Київської Митрополії Української Православної Церкви задовольнив, ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року скасував, а справу №855/11/25 направив для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду. Тобто, на думку заявника, колегія суддів Касаційного адміністративного суду під головуванням судді Кашпур О. В. у вказаній постанові дійшла висновків, які є протилежними тим висновками, які прийняті у справі №855/2/26 (провадження А/990/9/26). Такі дії, у тому числі судді Кашпур О. В., свідчать про вибіркове правосуддя та бажання настання негативних наслідків для Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» у справі №855/2/26. 
Заявник зазначає про те, що ці та інші обставини дають підстави стверджувати, що дії суддів Кашпур О. В., Дашутіна І. В., Загороднюка А. Г., Смоковича М. І., Соколова В. М. викликають сумнів в їх неупередженості під час розгляду цієї справи. З метою забезпечення справедливого і публічного розгляду справи незалежним і безстороннім судом та уникнення у стороннього спостерігача будь-яких сумнівів у об`єктивності та неупередженості суду при розгляді цієї справи, заявник уважає, що колегія суддів підлягає відводу від участі у розгляді справи №855/2/26 (провадження А/990/16/26).
Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про відвід, Верховний Суд виходить з такого.
Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Зокрема, положення статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме: 
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу), також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) є гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Суддя підлягає відводу (самовідводу), також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.
Часиною першою статті 37 КАС України встановлено, що суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередніх рішення, постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.
Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції (часина друга статті 37 КАС України).
Згідно з частиною третьою статті 37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду касаційної інстанції.
Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення, крім випадку, коли проведення врегулювання спору за участю судді було ініційовано суддею, але до закінчення встановленого судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строку сторона заперечила проти його проведення (частина четверта статті 37 КАС України).
Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, винесеного за результатами нового розгляду цієї справи (частина п`ята статті 37 КАС України).
Суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами у цій адміністративній справі. Положення цієї частини не застосовуються у випадку розгляду заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстав, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 361 цього Кодексу, Великою Палатою Верховного Суду. (часина шоста статті 37 КАС України). 
Стаття 37 КАС України встановлює вичерпний перелік обставин, які унеможливлюють повторну участь судді в розгляді справи.
Ураховуючи наведене, Суд зазначає, що доводи заявника стосовно заборони повторної участі колегії суддів у складі: Кашпур О.В., Дашутіна І.В., Загороднюка А.Г., Смоковича М.І., Соколова В.М. у розгляді адміністративної справи №855/2/26 (провадження А/990/9/26), передбаченої статтею 37 КАС України, є безпідставними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм процесуального права.
Те, що судді Кашпур О.В., Дашутін І.В., Загороднюк А.Г., Смокович М.І., Соколов В.М. вже розглядали апеляційну скаргу Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у цій справі не є підставою для відводу, з огляду на таке.
Ураховуючи вимоги частини шостої статті 289-9 КАС України апеляційна скарга Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі №855/2/26 (провадження А/990/9/26) була розглянута Верховним Судом як судом апеляційної інстанції.
Як убачається із змісту частини другої статті 37 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї самої справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.
Ураховуючи те, що судді: Кашпур О.В., Дашутін І.В., Загороднюк А.Г., Смокович М.І., Соколов В.М. не беруть участі у вирішенні цієї справи в судах першої і касаційної інстанцій, а постанова Верховного Суду від 03 червня 2026 року у справі №855/2/26 (провадження А/990/9/26), якою було розглянуто апеляційною скаргою Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2026 року, є чинною та не може бути скасована, оскільки відповідно до присів частини шостої статті 289-9 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає, посилання заявника на те, що судді Кашпур О.В., Дашутін І.В., Загороднюк А.Г., Смокович М.І., Соколов В.М. вже розглядали апеляційну скаргу Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» у цій справі, як на підставу для відводу, є необґрунтованим.
Також підставою для відводу колегії суддів заявник зазначає обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності суддів. Такі обставини заявник пов`язує з тим, що висновки судді Кашпур О.В., викладені в постанові від 19 травня 2026 року у справі №855/11/25 (провадження №А/990/15/25), суперечать висновкам, викладеним цією ж суддею у постанові від 03 червня 2026 року у справі №855/2/26 (провадження А/990/9/26).
Розглянувши вказані доводи заяви про відвід колегії суддів від розгляду справи, Суд зазначає таке.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справи "Білух проти України", заява №33949/02) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Проаналізувавши аргументи, якими Релігійна організація «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» обґрунтовує заявлений відвід, Суд вважає, що вони фактично зводяться до незгоди з ухваленою у цій справі постановою Верховного Суду від 03 червня 2026 року про відмову у задоволенні апеляційної скарги Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2026 року у справі №855/2/26 (провадження А/990/9/26).
Проте згідно з положеннями частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Відтак, наведені заявником доводи, в обґрунтування поданої заяви про відвід не є чинником, що може свідчити про упередженість та необ`єктивність колегії суддів Верховного Суду.
З огляду на наведене, Верховний Суд уважає необґрунтованим заявлений Релігійною організацією «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» відвід колегії суддів: Кашпур О.В., Дашутіна І.В., Загороднюка А.Г., Смоковича М.І., Соколова В.М., від участі у розгляді справи №855/2/26 (провадження А/990/16/26).
Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Ураховуючи необґрунтованість заявленого колегії суддів: Кашпур О.В., Дашутіну І.В., Загороднюку А.Г., Смоковичу М.І., Соколову В.М. відводу від участі у розгляді справи №855/2/26 (провадження А/990/16/26), питання про відвід суддів відповідно до частини четвертої статті 40 КАС України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 31 КАС України.
Керуючись статтями 31, 36, 37, 40, 248 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Заяву Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» про відвід колегії суддів: Кашпур О.В., Дашутіна І.В., Загороднюка А.Г., Смоковича М.І., Соколова В.М., від участі у розгляді справи №855/2/26 (провадження А/990/16/26) - визнати необґрунтованою.
Передати заяву Релігійної організації «КОРЕЦЬКИЙ СВЯТО-ТРОЇЦЬКИЙ ЖІНОЧИЙ СТАВРОПІГІЙНИЙ МОНАСТИР МОСКОВСЬКОГО ПАТРІАРХАТУ» про відвід колегії суддів: Кашпур О.В., Дашутіна І.В., Загороднюка А.Г., Смоковича М.І., Соколова В.М., від участі у розгляді справи №855/2/26 (провадження А/990/16/26) до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач: О. В. Кашпур 
Судді: І. В. Дашутін
А. Г. Загороднюк
М. І. Смокович 
В. М. Соколов