Номер провадження: 11-кп/813/1291/26
Справа № 946/8750/25 
Головуючий у першій інстанції  ОСОБА_1  
Доповідач         ОСОБА_2 

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.04.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий – суддя ОСОБА_2 
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_5 , 
прокурора – ОСОБА_6 ,
захисника – ОСОБА_7 ,
обвинуваченого – ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2025 року в кримінальному провадженні № 12025166150000264 від 02.10.2025 року, яким:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-27.05.2024 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.;
-30.10.2025 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки, 
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, 
встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та йому призначене покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання, з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік. 
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладені обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Запобіжний захід обвинуваченим вироком суду не обирався.
Вироком суду вирішено долю речових доказів, заходів забезпечення та процесуальних витрат у кримінальному провадженні. 
Оскарженим вироком суду  ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому що він, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, діючи з прямим умислом, направленим на незаконне придбання, виготовлення та зберігання без мети збуту наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними № 62/95-ВР» від 15.02.1995, не маючи на те спеціального дозволу, у серпні 2025 року на території свого домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , більш точну дату, час та місце під час досудового розслідування не встановлено, придбав шляхом збору суцвіття декількох рослин роду коноплі, з яких виготовив за місцем свого мешкання, шляхом сушіння та подрібнення, наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, який в подальшому зберігав при собі для особистого вживання без мети збуту.
Працівниками Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 02.10.2025 в період часу з 13 год. 54 хв. по 14 год. 06 хв. в ході проведення огляду місця події - ділянки вулиці, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Поперечна, біля будинку №-3 у ОСОБА_8 виявлено та вилучено речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору масою 11,63 г, яка містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, маса якого у висушеному стані складає - 10,43 г.»
Суд першої інстанції визнав ОСОБА_8  винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор подала апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не застосування закону, який підлягав застосуванню та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. 
Прокурор просить ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки. 
На підставі ч.1 ст.71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.05.2024 року, визначивши остаточне покарання за цим та попереднім вироком від 27.05.2024 року у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки та штрафу у розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн., який, відповідно до положень ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно. В іншій частині прокурор просить вирок суду залишити без змін. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання не врахував, що останній вчинив новий злочин до відбуття покарання за попереднім вироком, не застосував положення ч.1 ст.71 та ч.3 ст.72 КК України. Крім того, рішення про звільнення від відбування лише частини покарання у виді обмеження волі на підставі ст.75 КК України є неприпустимим. 
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційну скаргу, просив призначити обвинуваченому покарання з урахуванням частково сплаченої суми штрафу відповідно до інформаційної довідки органу пробації від 28.04.2026 року, копію якої надав суду; думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому; колегія суддів дійшла висновку про таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі – КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.
Розгляд даної категорії справ у суді здійснюється в порядку ст.ст. 381-382 КПК. 
Оскаржений вирок місцевого суду містить виклад фактичних обставин, які були встановлені органом досудового розслідування. У мотивувальній частині вироку міститься формулювання обвинувачення, місце, час, спосіб вчинення кримінального правопорушення, стаття та її частина, що передбачає відповідальність за дане правопорушення. 
Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Положеннями закріпленими в ст. 409 КПК регламентовано підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Згідно положень ст. 413 КПК, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, зокрема є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню. 
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше судимий 0827.05.2024 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст.190 КК України до покаранні у виді штрафу в розмірі 51000 грн.
Згідно долученої до апеляційної скарги довідки від 28.04.2026 року Ізмаїльським районним відділом №1 Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області повідомлено, що з 01.10.2024 року ОСОБА_8 перебуває на обліку, як засуджений 27.05.2024 року вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 51000 грн. 22.10.2024 року ОСОБА_8 пред`явив документ органу пробаці про часткову сплату штрафу на суму 20000 грн. 28.11.2024 року Ізмаїльським міськрайонним судом розстрочено ОСОБА_8 несплачену суму штрафу на 10 місяців. В подальшому, 10.12.2024 року та 20.02.2025 року останній пред`явив документ, який підтвердив часткову сплату штрафу на 6000 грн. та 3200 грн. Станом 28.04.2026 року несплачена сума штрафу складає 21800 грн. 
Тобто із вказаної довідки вбачається, що на час ухвалення оскарженого вироку покарання у виді штрафу ОСОБА_8 не було виконано в повному обсязі. 
Таким чином, слід констатувати, що при призначенні покарання місцевий суд не врахував, що обвинувачений на момент постановлення нового вироку не відбув покарання за попереднім вироком у виді громадських робіт, не застосував положень ст. 71 КК України, які підлягали застосуванню, та безпідставно звільнив ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України, що не відповідає вимогам кримінального закону.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п.2 ч.1 ст.420 КПК, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш тяжкого покарання.
Згідно з вимогами ч.1 ст.421 КПК, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора в частині не застосування судом положень ст.71 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 заслуговують на увагу, тому вирок суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК, в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає скасуванню, з постановленням за правилами ст. 420 КПК України апеляційним судом у цій частині нового вироку.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до долученої в судовому засіданні прокурором довідки органу пробації, станом на 28.04.2026 року несплачена ОСОБА_8 сума штрафу, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.05.2024 року становить 21800 грн. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що дійсно частково сплатив штраф призначений йому за вироком від 27.05.2024 року.
Таким чином, із вказаної довідки №230/1 від 31.10.2023 року вбачається, щона час апеляційного розгляду покарання у виді штрафу у розмірі 51000 грн за попереднім вироком від 27.05.2024 року, ОСОБА_8 сплачено частково, а саме 29200 грн., тобто 21800 грн. залишилось ним не сплаченими. 
Колегією суддів, при призначенні покарання, враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий, попередньо призначене покарання у виді штрафу повністю не відбув та знов вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень. 
Водночас при призначенні покарання колегія суддів враховує, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків, а мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. 
Колегія судів вважає, що покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності відповідальності, що відповідає вимогам ст.65 КК України.
Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст.1 КК України - Кримінальний кодекс України, між іншим, має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина від злочинних посягань, а також запобігання злочинам. 
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , обставину, що пом`якшує покарання – щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, кількість вилученого наркотичного засобу, який обвинувачений зберігав без мети збуту, колегія суддів, керуючись положеннями ст.ст. 50, 65 КК України, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.309 КК України, та остаточного покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України.
Таке покарання необхідне з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, забезпечення зміцнення законності, сприяння запобігання кримінальним правопорушенням, виховання у дусі точного та неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, свобод, честі й гідності інших громадян, а також відповідальності перед суспільством.
Зазначені вид і міра покарання, на думку апеляційного суду, не можуть вважатись занадто м`якими, є справедливими, необхідними і цілком достатніми для виправлення ОСОБА_8 , зокрема стимулюватиме останнього, після сплати штрафу в немалому розмірі, усвідомити нарешті свою поведінку та вчинки, бути законослухняним громадянином та нівелює бажання бути дотичним до незаконного обігу наркотичних засобів. 
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 421, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, 
ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 – задовольнити частково.
Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.11.2025 року в кримінальному провадженні № 12025166150000264 від 02.10.2025 року, яким ОСОБА_8 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, – скасувати в частині призначеного покараннята ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити  ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) грн.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.05.2024 року та остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 2700 (двох тисяч сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 45900 (сорок п`ять тисяч п`ятсот) грн.
Виключити з резолютивної частини вироку абзаци 2 та 3, а також посилання в мотивувальній частині вироку стосовно звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75, 76 КК України. 
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Копії вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4