Справа № 947/40576/25
Провадження № 2/947/605/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2026 року
Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,
за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.
представника позивача Фірсова Д.Ю. 
розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк « Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - 
ВСТАНОВИВ:
24.10.2025 заходами електронного суду, з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання банківських послуг без номеру від 18.10.2012 у розмірі 39951,79 гривень, до суду звернувся АТ «Приватбанк».
Через автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Київського районного суду м.Одеси Луняченку В.О.
Ухвалою суду від 28.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Позивачем надано суду клопотання про витребування доказів у справі, а саме належним чином завіреної копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , оскільки позов заявлений до її спадкоємця ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 24.04.2026 з Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі витребувана копія спадкової справи, яка надійшла до суду 12.05.2026. 
Як встановлено судом 18.10.2012 ОСОБА_2 (далі - Позичальник) власноруч підписала Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (далі - Договір).
На підставі укладеного Договору Позичальник отримав такий платіжний інструмент: кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 08/17, тип - "Універсальна", що підтверджується випискою по рахунку та довідкою про видані картки (додається до позовної заяви).
Також для користування кредитним лімітом позичальник отримував кредитні картки – універсальну, номер НОМЕР_2 , строк дії 07/21; універсальну GOLD - номер НОМЕР_3 , строк дії 09/22; універсальну GOLD – номер НОМЕР_4 , строк дії 05/25.
Позичальник, крім того, підписав власноруч Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.
Позичальник користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ 64 від 29.07.2022, Позичальник є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком.
Внаслідок неналежного виконання зобов`язань у позичальника виникла заборгованість у розмірі 39 951.79 грн., що підтверджується випискою по рахунку щодо руху коштів за вказаними картковими рахунками та розрахунком заборгованості.
Згідно свідоцтва про смерть від 23.08.2024 року позичальник /боржник ОСОБА_2 померла .
25.03.2025 року до Пересипської державної нотаріальної контори у м. Одесі позивачем направлена претензія кредитора, яка міститься у матеріалах спадкової справи.
Із заявою про прийняття, після смерті ОСОБА_2 спадщини, 15.01.2025 року до Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі звернулась ОСОБА_1 .
Державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі було посвідчено Свідоцтво про право на спадщину за законом згідно якого ОСОБА_1 отримала у спадщину, після смерті матері ОСОБА_2 , квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 20,5 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м.
У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та наполягав на тому що саме ОСОБА_1 , як спадкоємець позичальниці має зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором б/н від 18.10.2012 року у розмірі 39 951,79 грн.
Відповідачка, яку суд викликав за місцем її реєстрації, до судових засідань не з`являлась, заяв по суті справи та клопотань не подавала. 
Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). 
Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). 
На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правовідносини пов`язані зі стягненням заборгованості за кредитним договором зі спадкоємців позичальника врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.
Частинами першою, другою статті 1220 ЦК України регламентовано, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб ( ч.1 ст. 1281 ЦК України).
Частинами другою та третьою вказаної статті 1281 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
У разі смерті фізичної особи-боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину, як зазначено у ст. 1281 ЦК України..
У відповідності до вимог п.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. 
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц зауважував, що у ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.
Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.
Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03 грудня 2025 року у справі № 163/1698/24 спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.
Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.
Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника.
Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому числі й у судовому порядку.
Згідно з абзацом 1 частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Наведене дає підстави для висновку, що у Кодексі визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців боржника.
У даної справі правовідносини стосуються реалізації кредитором свого права на стягнення зі спадкоємців позичальника за кредитним договором б/н від 18.10.2012 року заборгованості , яка визначена позивачем внаслідок невиконання позичальником зобов`язань по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитом , які були узгоджені кредитодавцем та позичальницею згідно умов кредитного договору.
Згідно ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Вказаний правовий висновок визначений Верховним Судом у постановах від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, а також від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17 та від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи доказі надані стороною позивача суд приходить до висновку що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. 
Наданими кредитним договором, довідкою про видачу позичальнику банківських карток і випискою по банківському рахунку а також розрахунком заборгованості підтверджуються наявність зобов`язань ОСОБА_2 до кредитному договору б/н від 18.10.2012 року а також розмір заборгованості у загальному розмірі 39 951,79 грн., яка відповідає неповернутому тілу кредиту. 
За змістом спадковою справи, відкритою після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальниці ОСОБА_2 , вбачається що її єдиним спадкоємцем є її донька ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину та 10.06.2025 року на підставі свідоцтва про право на спадщину отримала у спадщину квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора, оскільки його відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого.
Як зазначено у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 711/5299/21 Верховний суд погоджується із позицією апеляційного суду про те що у резолютивної частині рішення про стягнення заборгованості з спадкоємців відповідно до вимог статті 1282 ЦК України, повинно бути зазначено що таке стягнення здійснюється у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Виходячи з матеріалів спадкової справи вимога (претензія) кредитора була подана 17.04.2025 року , тобто ще до отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, що свідчить про дотримання кредитором строків визначених ст. 1281 ЦК України. 
Встановлені судом обставини дозволяють суду визначитись як із розміром заборгованості, ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права і належним відповідачем, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі але у межах вартості успадкованого майна.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ). 
У даному випадку факт задоволення судом позовних вимог з урахуванням наявності доказів сплати позивачем при подачі позову судового збору у розмірі 2422,40 грн., дозволяє стягнути з відповідача вказаний розмір сплаченого судового збору на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ: 
Задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк « Приватбанк» ( код ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: м. Київ, вул Грушевського, буд. 1Д) до ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором з спадкоємця.
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк « Приватбанк» ( код ЄДРПОУ 14360570 ) заборгованість за кредитним договором б/н від 18.10.2012 року у розмірі 39 951,79 ( тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна гривня сімдесят дев`ять копійок) грн., але у межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк « Приватбанк» ( код ЄДРПОУ 14360570 ) судові витрати, у вигляді сплаченого позивачем судового збору, у сумі 2422,40 грн.
Повний текст рішення складено 01.06.2026. 
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя          В. О. Луняченко