Справа № 513/1700/25 
Провадження № 2/513/374/26 

Саратський районний суд Одеської області

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Ніколенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельчевої Наталі Михайлівни до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
у с т а н о в и в:
Представник позивача звернулася до суду з позовом в якому просить визначити позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю в два місяці, початок якого відрахувати з дня набрання рішення законної сили.
Позов обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Київ, відповідно до Витягу з реєстру Саратської територіальної громади сформованого 20 червня 2024 року за №2024/007227051 зареєстрований в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Відповідно до довідки Камчитського старостинського округу Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області №647 від 11 грудня 2025 року ОСОБА_3 на день смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 . До складу сім`ї входила дружина ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді: земельної ділянки площею 2,4068 га, кадастровий номер 5124581100:01:002:1270, розташованої на території Зорянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НРК 043922 видане 27 липня 2021 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області; - земельної ділянки площею 0,5848 га, кадастровий номер 5124581100:01:002:0245, розташованої на території Зорянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НРК 043923 видане 27 липня 2021 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області. 28 липня 2021 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений Сулаковим І.І., приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області, за реєстровим №1359, згідно якого спадкоємцем земельних ділянок площею 0,4068 га, кадастровий номер 5124581100:01:002:1270, розташованої на території Зорянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та земельної ділянки площею 0,5848 га, кадастровий номер 5124581100:01:002:0245, розташованої на території Зорянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області призначив ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12 червня 2025 року позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . 
Вказаний факт підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 12 червня 2025 року №81505031, копія якого надається суду. Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 20 червня 2025 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановлений ст.1270 ЦК України. У відведений законом шестимісячний строк позивач не зміг вчасно подати заву про прийняття спадщини через об`єктивні і непереборні труднощі. Причини не прийняття спадщини позивачем у вказаній частині 1 статті 1270 ЦК України строк були поважними та полягали у наступному. Позивачу ОСОБА_1 ні на момент складання заповіту, ні на час смерті заповідача не було відомо про існування заповіту. Про існування заповіту позивач дізнався в червні 2025 року, після спливу строку для подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з чим позивач одразу звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином неможливість прийняття спадщини у відведений законом строк був обумовлений непереборними і незалежними від позивача обставинами. У зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду із даним позовом, оскільки іншого шляху поновити пропущений строк чинне законодавство не передбачає. 
Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 19 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.
30 грудня 2025 року до канцелярії суду з Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 19 грудня 2025 року.
08 січня 2026 року від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І., до канцелярії суду надійшла спадкова справа №129/2025, щодо майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 03 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельчевої Наталі Михайлівни до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 27 квітня 2026 року о 10:15 годині в приміщенні Саратського районного суду Одеської області.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вельчева Н.М. будучи належним чином повідомленими про розгляд справи у підготовче засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою, до суду не з`явилася, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позов визнала повністю. Разом з тим, у своїй заяві зазначила про те, що дійсно ОСОБА_1 не було відомо про існування заповіту, тому що заповіт вона знайшла в їхньому будинку в літку 2025 року.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.
Згідно копії паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 05 вересня 2019 року органом 5144, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Києві.
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з копії заповіту посвідченого приватним нотаріусом Білгоьрод-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 1359, 28 липня 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну ділянку площею 2,4068 гектара, що розташована на території Зорянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами населеного пункту), кадастровий номер: 5124581100:01:002:1270, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,5848 гектара, яка розташована на території Зорянської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, масив № НОМЕР_3 , ділянка № НОМЕР_4 , кадастровий номер 5124581100:01:002:0245, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно довідки №647 від 11 грудня 2025 року виданої Камчицьким старостинським округом Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_2 . На момент його смерті разом з ним за цією адресою проживали та вели спільне господарство: дружина ОСОБА_2 , 1974 року народження. Більш за цією адресою ніхто крім них не були зареєстровані та не проживали.
Як вбачається з копій свідоцтв про право на спадщину за законом, виданий приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. та зареєстрованими в реєстрі за №№ 1333, 1334, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 успадкував від покійного брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 земельну ділянку площею 2,4068 га, кадастровий номер 5124581100:01:002:1270 та земельну ділянку площею 0,5848 га, кадастровий номер 5124581100:01:002:0245.
Постановою приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 20 червня 2025 року, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: земельну ділянку площею 2,4068 га, кадастровий номер 5124581100:01:002:1270 та земельну ділянку площею 0,5848 га, кадастровий номер 5124581100:01:002:0245, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі п.1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат».
Згідно довідки щодо надання відомостей стосовно спадкоємців по спадковій справі виданої приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. від 10 грудня 2025 року № 326/01-16, 12 червня 2025 року заведена спадкова справа №129/2025 до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 , є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який звернувся із заявою про прийняття спадщини.
Відповідно до копії актового запису про смерть № 322 від 26 липня 2023 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Зоря, Білгород-Дністровського району Одеської області, у віці 55 років, що також підтверджується дослідженим Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_3 .
Судом також була досліджена копія спадкової справи №129/2025 року до майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.
На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.
При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.
Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем, оскільки останній після смерті ОСОБА_3 , будучи спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що він не знав про існування вищевказаного заповіту, тому не звертався до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку. 
Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.
Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. 
Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.
У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. 
З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окрему, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Застосування принципу змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно згаданий принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Як встановлено судом, про заповіт позивач дізнався після спливу шестимісячного строку та одразу звернувся до нотаріуса. Отже наведені позивачем причини є об`єктивними та істотними труднощами, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в межах визначеного законом строку. 
Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк два місяці для подачі ним заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він пропустив вказаний строк з поважних причини.
На підставі ст. 1272 ЦК України, керуючись 2, 7, 19, 48, 76-81, 200, 211, 247, 258-259, 263-265, суд, -
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вельчевої Наталі Михайлівни до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю в два місяця.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 05 вересня 2019 року органом 5144, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Представник позивача: адвокат Вельчева Наталя Михайлівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №004529 від 27 серпня 2021 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса для листування: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 02 квітня 2001 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 27 квітня 2026 року. 

Суддя К. Ю. Рязанова