ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/1761/19
Номер провадження 1-кп/495/378/2025
28 квітня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120181602400003991 від 29 грудня 2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олександрівка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працює за наймом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 28 грудня 2018 року приблизно о 03 годині 30 хвилин, знаходячись біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , у ході конфлікту, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з гр. ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_6 один удар металевою частиною лопати для прибирання снігу (черпаком) в область лобної частини голови та носа, від чого ОСОБА_6 впав на землю та втратив свідомість, спричинивши потерпілому важку черепно-лицьову травму, що об`єднала забійні рани обличчя і волосистої частини голови, множинні синці обличчя, перелом кісток склепіння черепа, закритий перелом кісток носа, забої кори головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя.
Таким чином ОСОБА_5 наніс умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України.
Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення, підтвердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення в час, спосіб та при обставинах, які викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що він дійсно вдарив потерпілого лопатою по голові під час конфлікту. У подальшому вибачився перед потерпілим, відшкодував витрати на лікування та моральну шкоду. Висловив щире каяття у вчиненому, просив суворо не карати, оскільки він є годувальником трьох малолітніх дітей.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.
Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. 
У судовому засіданні за участі потерпілого ОСОБА_6 останній зазначив, що не має до ОСОБА_5 жодних претензій, оскільки йому відшкодовано моральну шкоду та витрати на лікування, просив його суворо не карати, а судові засідання проводити за відсутності потерпілого.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, згідно яких обвинувачений у такому випадку буде позбавлений права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.
За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведена повністю.
Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій, а також активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має середню освіту, раніше не судимий, не одружений, утримує трьох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченогота його ставлення до скоєного, а саме вчинення злочину вперше, повне визнання своєї вини, щире каяття, відшкодування завданої шкоди, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин. 
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини вчинених кримінальних правопорушень, та те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченого та позицію прокурора в судових дебатах, яка вважала, що виправлення ОСОБА_5 може бути досягнуто без його ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про можливість призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з подальшим звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, та покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов не заявлено
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Судових витрати відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі положення ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого 
ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зняти арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 02.01.2019, а саме на фрагмент деревини, поміщений в паперовий конверт; марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору, поміщений в паперовий конверт, що вилучено в ході огляду домоволодіння АДРЕСА_3 .
Речові докази по справі: фрагмент деревини, поміщений в паперовий конверт; марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору, поміщений в паперовий конверт (квитанція Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області № 0807 від 16.02.2019) - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України судом у судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя           ОСОБА_1