Справа № 478/1557/25 Провадження № 2/478/117/2026 	

Р і ш е н н я
І м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року смт. Казанка
Казанківський районний суд Миколаївської області, у складі:
головуючого судді Томашевського О.О.,
за участю:
секретаря судових засідань Шинкарюка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Казанка, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання недійсною та скасування технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, скасування запису про внесення відомостей до Державного земельного кадастру,
В с т а н о в и в:
У грудні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання недійсною та скасування технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, скасування запису про внесення відомостей до Державного земельного кадастру.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0030, площею 8,2875 га, яка розташована на території Весело-Балківської сільської ради, Казанківської ТГ, Баштанського району, Миколаївської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
10 жовтня 2024 року позивач дізнався, що відповідачем ОСОБА_2 , який є власником сусідньої земельної ділянки з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118, було самовільно та незаконно придбано мітки меж земельної ділянки позивача та відповідача та незаконно, порушуючи права позивача встановлено незрозумілі мітки та стовпчики, самовільно зорано частину земельної ділянки позивача тим самим незаконно заволодівши частиною землі позивача, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутися на спецлінію «102» до правоохоронних органів. Наступним, позивач дізнався, що відповідач ОСОБА_2 у 2020 році підробив підпис спадкодавиці ОСОБА_3 , було перероблено технічну документацію своєї земельної ділянки з метою незаконного збільшення розміру своїх земельних ділянок та в 2020 році на підставі нової Технічної документації було внесено зміни про відомості координат поворотних точок меж своїх земельних ділянок в результаті чого утворився перетин земельних ділянок позивача та відповідача.
Позивач вказує, що ні він особисто, ні його покійна бабуся спадкодавиця ОСОБА_3 не погоджували відповідачу межі та не підписували акт погодження меж відповідачу, який є підробленим. С свою чергу, відповідач не повідомляв їх про внесення змін до відомостей про поворотні точки меж земельних ділянок в натурі та у складеній технічній документації не вказано дату складання ситуаційного плану та проведення зйомки на місцевості, у ньому взагалі відсутній план розміщення суміжних земельних ділянок, що є фактичним порушенням розробки документації. 
У травні 2025 року позивачем було замовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж (відновлення) меж власної земельної ділянки відповідно до плану розпаювання земельних ділянок на даному масиві та відповідно до кадастрового плану земельних ділянок з виправленням відомостей про координати поворотних точок меж своєї земельної ділянки та виправленням відомостей про координати поворотних точок меж суміжних земельних ділянок, які належать іншим власникам, згідно якої підтверджено правильність реєстрації належної позивачу земельної ділянки плану розпаювання земельних ділянок масиву та з урахуванням плану розташування земельних ділянок на даному масиві, який був розпайований у 2001 році, про що зазначено у державних актах про право власності на земельні ділянки, що свідчить про невідповідність відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки, яка належить відповідачу, яку збільшив розмір своєї землі шляхом заволодіння частини земельної ділянки позивача.
У зв`язку із встановленим, позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області з відповідей якого вбачається, що існує накладення меж земельних ділянок на 5,3844%, що складає 0,45 га від площі земельної ділянки з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0030, площею 8,2875 га, яка належить позивачу, у зв`язку з невідповідністю місця розташування (нанесення на кадастрову карту) земельної ділянки з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118, яка належить відповідачу.
У позовній заяві позивач також вказує на проведення натурного обстеження земельних ділянок з кадастровими номерами: 4823681100:04:000:0030 та 4823681100:04:000:0118 в рамках проведення судової земельно-технічної експертизи призначеної судом у іншій справі за позовом ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої ОСОБА_2 земельної ділянки, за результатами якої було встановлено, що фактичне розташування земельної ділянки та відомості про координати меж земельної ділянки за кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118 не співпадають з фактичним положенням земельної ділянки і не відповідають плану розпаювання та державного акту, а координати меж земельної ділянки відповідача не відповідають розробленій технічній документації відповідача від 2020 року. 
Крім цього, позивач вказує, що згідно даних Публічної кадастрової картки України з «відхилом» у південно-східному напрямку від асфальтованої дороги, цим самим «посягнувши» територіальну на дорогу місцевого значення. 
Таким чином, у зв`язку із накладенням меж сусідньої суміжної земельної ділянки відповідача з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118 із суміжною земельною ділянкою позивача, з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0030 на 5,3844%, що складає 0,45 га (4462,30 кв.м.), позивач просить суд: 
- визнати недійсною та скасувати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118 відповідача, яка була виготовлена в 2020 році, ФОП ОСОБА_4 ;
- визнати незаконним та скасувати запис Державного кадастрового реєстратора Держгеокадастру від 2020 року, щодо внесення та виправлення відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118, які було внесено на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118 відповідача, яка була виготовлена в 2020 році. ФОП ОСОБА_4 ; 
- зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди позивачу ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0030, усунувши порушення прав, шляхом приведення (встановлення) меж земельної ділянки відповідача у відповідність. 
Ухвалою суду від 31.12.2025 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
26 січня 2026 року на адресу суду позивачем було надано клопотання про долучення доказів, згідно якого позивач просив долучити до матеріалів справи копію висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/115-25/15870-ЗТ від 01.06.2026 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи у іншій цивільній справі № 478/190/25, матеріали натурного обстеження земельних ділянок та інші докази, що підтверджують накладення земельних ділянок та неможливості вирішення спору у досудовому порядку.
02 лютого 2026 року на адресу суду позивачем було надано клопотання про стягнення судових витрат, згідно якого позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 16 211,20 грн, а також просив долучити до матеріалів справи докази, які підтверджують висновки експерта про те, що фактичне розташування земельної ділянки, яка належить відповідачу не відповідає технічній документації, складеної ФОП Селіним у 2020 році. 
03 лютого 2026 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, згідно якого відповідач заперечив проти позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні.
Так, представник відповідача звертає увагу, що до складання позивачем технічної документації у 2025 році межі їх із відповідачем земельних ділянок не перетиналися, тобто саме позивач змінив розташування власної земельної ділянки.
09 лютого 2026 року на адресу суду надійшли заперечення позивача, якими він просив відмовити представнику відповідача в долученні відзиву на позовну заяву до справи через пропуск строку його подання та відсутності належних доказів представництва адвокатом Задерецьким В.А. інтересів відповідача, підтримав власні позовні вимоги, які просив задовольнити.
02 березня 2026 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача, згідно яких позивач звернув увагу на відомості Публічної кадастрової карти України, які через невірні координати на земельну ділянку відповідача, не відповідають фактичному розташуванню такої земельної ділянки відповідача, свідчать про накладення земельних ділянок сторін. Відповідно до наведеного, позивач вказує, що вирішення спірних правовідносин за допомогою пред`явлення негаторного позову про усунення перешкод у користуванні його земельною ділянкою не призведе до скасування технічної документації та до внесення змін у Державний земельний кадастр в частині повернення попередніх меж земельної ділянки відповідача із виправленням координат земельної ділянки. 
Ухвалою суду від 11.03.2026 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, клопотання про стягнення судових витрат разом із додатковими документами, копію висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України за результатами проведення земельно-технічної експертизи у справі № 478/190/25, задоволено клопотання сторони відповідача про допит експерта та свідків.
18 травня 2026 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача за результатами допиту експерта, згідно яких позивач звернув увагу суду на те, що в судовому засіданні, яке відбулось 09.04.2026 року відповідач ОСОБА_2 визнав факт того, що змінив координати меж поворотних точок своєї земельної ділянки на частину земельної ділянки, яку вважав вільною, а по факту на земельну ділянку, яка належала позивачу. Позивач вказує, що за результатами допиту експерта було встановлено, що зміщення меж земельної ділянки відбулось зі сторони земельної ділянки з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118, яка належить відповідачу ОСОБА_2 . 
Згідно поданої заяви від 22.05.2026 року позивачем було надано суду заяву про стягнення з відповідача ОСОБА_2 судові витрати пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 15 000,00 грн. 
Згідно поданої заяви від 15.06.2026 року представник позивача клопотав перед судом про долучення додаткових доказів у справі, а саме: письмові відповіді від 18.05.2026 року судового експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру та лист Держгеокадастру Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 07.12.2020 року № 22-28-0.211-12902/2-20 «Про відмови у державній реєстрації земельної ділянки з підстав наявності в її межах іншої земельної ділянки або її частини».
В судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.
Згідно поданих заяв від 17.06.2026 року, позивач та представник відповідача просили провести судовий розгляд справи за їх відсутності.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Будь-яких клопотань про відкладення судового засідання або про причини своєї неявки до суду не надав.
Неявка в судове засідання учасників справи не перешкоджає судовому розгляду справи за наявними матеріалами.
З огляду на ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.
Так, позивач є власником земельної ділянки з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0030, площею 8,2875 га, з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована: Миколаївська область, Баштанський район, Казанківська селищна рада, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.12.2023 року, Витягом з Державного реєстру речових прав від 12.12.2023 року № 358085207, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.12.2023 року № 75101977. Вказану земельну ділянку було успадковано позивачем після смерті ОСОБА_3 , якій дана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого рішенням Веселобалківської сільської ради народних депутатів від 15.05.2001 року № 171/21.
В свою чергу, відповідач є власником двох земельних ділянок, загальною площею 8,29 га, розташованої на території Веселобалківської сільської ради Казанківського району Миколаївської області, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю, виданого рішенням Веселобалківської сільської ради народних депутатів від 28.12.2001 року, зокрема земельної ділянки, з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118, площею 2,8361 га, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відс05.07.2019 року № 172705754.
У 2020 році відповідачу було складено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 2,8361 га зі змісту якої вбачається наступне. Так, з пояснювальної записки до технічної документації вбачається, що земельна ділянка, площею 2,8361 га від А до Б межує із земельною ділянкою з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0030, яка належить ОСОБА_3 , а від Б до А землі належать до державної власності. Згідно технічного завдання, кінцевим результатом робіт є відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Як вбачається з технічної документації, за результатами проведення відновлення меж земельних ділянок було визначено межові знаки, які встановлено: у точці 1 на перетині землеволодіння ОСОБА_3 та землі державної власності не надані у власність або користування; у точці 2 на перетині землі державної власності не наданні у власність або користування та землеволодіння ОСОБА_3 ; у поворотній точці 3 на землях державної власності не наданої у власність або користування; у поворотній точці 4 на землях державної власності не наданої у власність або користування. Згідно акту прийомки – передачі межових знаків на зберігання б/н та б/д, у присутності власників земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 межі земельної ділянки з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118 були закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками у кількості 4-х штук. Межові знаки визначені за координатами, які вказані у Кроках межових знаків. Акт містить підписи виконавця робіт та власників земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
У 2025 році позивачу було складено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 8,2875 га зі змісту якої вбачається наступне. Так, з пояснювальної записки до технічної документації вбачається, що технічна документація розробляється з метою внесення (виправлення внесених) відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 358085207 від 12.12.2025 року. Земельна ділянка позивача межує: із земельною ділянкою ОСОБА_2 (4823681100:04:000:0118) з північної сторони; із землями загального користування (польова дорога) зі східної сторони; із земельною ділянкою ОСОБА_3 (4823681100:04:000:0033) з південної сторони; із земельною ділянкою загального користування (польова дорога) із західної сторони. 
При внесенні відомостей про земельну ділянку за кадастровим номером: 4823681100:04:000:0030 до Державного земельного кадастру виявлено перетин даної земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою за кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118 на 5,3844% у зв`язку з невідповідністю місця розташування вищевказаної земельної ділянки, що знаходиться у даному масиві.
Як вбачається з опису меж земельної ділянки, яка належить позивачу, вона межує: від А до В із земельною ділянкою загального користування (польова дорога); від В до Г із земельною ділянкою ОСОБА_2 (4823681100:04:000:0118); від Г до Б із земельною ділянкою загального користування (польова дорога); від Б до А із земельною ділянкою ОСОБА_3 (4823681100:04:000:0033). 
Таким чином, судом встановлено, що сторони мають сформовані земельні ділянки, які межують між собою.
Як вбачається з Викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану) № НВ-4800541342025 від 18.07.2025 року, земельні ділянки сторін накладенні між собою.
З наданої позивачем копії кадастрового плану, ним зазначено, що площа перетину земельної ділянки 4823681100:04:000:0118 із земельною ділянкою 4823681100:04:000:0030 складає 4462,30 кв.м. в точках з координатами: точка 1 – 5293455.16300 4316339.69100; точка 2 – 5293580.71900 4316934.58100, згідно каталогу координат земельної ділянки 4823681100:04:000:0118. 
Також судом було досліджено технічну документацію із землеустрою (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 , складену у 2013 році, якою було визначено координати за 5-ма точками повороту меж земельної ділянки 4823681100:04:000:0030 та площі землекористування. 
Матеріали цивільної справи містять лист-повідомлення позивача наданий на адресу відповідача щодо звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки від 20.10.2024 року, повідомлення про необхідність приведення у відповідність місць розташування земельних ділянок за їх фактичним розташуванням шляхом встановлення фактичних меж та переміщення їх на Публічну кадастрову карту від 22.10.2024 року, а також запит позивача до ФОП ОСОБА_5 щодо надання пояснень з приводу проведених визначень поворотних точок земельної ділянки 4823681100:04:000:0118. 
Також з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався на адресу правоохоронних органів із заявою про надання Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо відкриття кримінального провадження, що вбачається із повторної заяви від 28.01.2025 року, відповідей Баштанського РВП ВП № 1 ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 06.02.2025 року № 21325-2025, 15.12.2024 року № Г385/65-2024, від 21.02.2025 року № 30370-2025 та талону – повідомлення єдиного обліку № 3322 від 24.04.2025 року.
Окрім цього, матеріали справи містять скаргу на адресу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївської області на протиправні дії відповідача пов`язані із самовільним захватом частини земельної ділянки позивача. З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Миколаївської області 22.05.2025 року № Г-124/1-160/6-25 вбачається, що у Державному земельному кадастрі наявні відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами: 4823681100:04:000:0115, 4823681100:04:000:0117, 4823681100:04:000:0116, 4823681100:04:000:0119, 4823681100:04:000:0118, зареєстровані на підставі технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у 2018 році. У 2020 році у відомості про дані земельні ділянки вносились виправлення про координати поворотних точок меж земельних ділянок на підставі технічної документації. 04.05.2025 року на підставі заяви позивача внесені виправленні відомості про координати поворотних точок меж земельної ділянки 4823681100:04:000:0030. У результаті чого, наявний перетин меж даної земельної ділянки та частини земельної ділянки 4823681100:04:000:0118.
Також, згідно відповіді Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 01.08.2025 року вбачається, що дані Державного земельного кадастру в межах координат поворотних точок земельних ділянок як відповідача так і позивача відповідають координатам зазначених у технічній документації. 
З дослідженого судом висновку експерта від 06.01.2026 року № СЕ-19/115-25/15870-ЗТ вбачається, що має місце накладання земельної ділянки з кадастровим № 4823681100:04:000:0118 на земельну ділянку з кадастровим № 4823681100:04:000:0030, площа накладання становить 0,44623 га. 
Як було встановлено експертом, межі відведення земельної ділянки з кадастровим № 4823681100:04:000:0118 згідно матеріалів топографо-геодезичних вишукувань не співпадають з фактичним положенням. Фактично земельна ділянка зміщена та накладається на сусідню ділянку з кадастровим № 4823681100:04:000:0030. По матеріалам з бази ДЗК земельна ділянка
з кадастровим № 4823681100:04:000:0118 має зміщення відносно кута в північно-західному напрямку на 7,09 м. по осі X, 7,26 по осі У, в північно-східному куті 7,68 м. по осі X.
Виходячи з вищезазначеного, експертом було встановлено, що фактичне розташування земельної ділянки з кадастровим номером № 4823681100:04:000:0118 не відповідає розробленій технічній документації ( в даному випадку Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 для ведення товарного-сільськогосподарського виробництва за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, Веселобалківська сільська рада (за межами населеного пункту) (виготовлена в 2020, ФОП ОСОБА_4 ).
З дослідницької частини вказаного висновку експерта також вбачається, що експертом враховувались результати топографо-геодезичних робіт в програмному забезпеченні та результати накладання геодезичних координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки з кадастровим № 4823681100:04:000:0030 та координат поворотних точок (кутів) меж земельної ділянки з кадастровим № 481013600:07:072:0015 та № 4823681100:04:000:0118.
Площа перетину земельної ділянки, з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118 із земельною ділянкою 4823681100:04:000:0030 складає 0,44623 кв.м. в наступних номерах кутів: точка 1 – 5293455.16300 (внутрішні кути), 4316339.69100 (дирекційні кути); точка 2 – 5293580.71900 (внутрішні кути), 4316934.58100 (дирекційні кути). 
В судовому засіданні експерт пояснив суду, що експертне дослідження відбулось з урахуванням технічної документації позивача, складеної у 2025 році та технічної документації відповідача, складеної у 2020 році. Було встановлено накладення меж земельних ділянок за координатами, зміщення земельної ділянки відповідача та невідповідність фактичного місця знаходження земельної ділянки відповідача координатам визначених в технічній документації.
Аналогічні висновки містяться в наданих позивачем суду Письмових відповідях від 18.05.2026 року судового експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.
Від допиту інших свідків сторона відповідача відмовилась в ході судового розгляду із чим не заперечував позивач.
Таким чином, за результатами судового розгляду судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини який полягає у фактичному накладенні меж належних сторонам земельних ділянок.
Встановивши наведені обставини, суд виходить з наступного.
Згідно з частинами 1, 2 та 4 статті 41 Конституції України кожен має право, зокрема, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. 
Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 68)).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14 (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55) та ін.).
Таким чином, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.
Як було встановлено судом, позивач звернувся до суду, де просив визнати недійсною та скасувати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118 відповідача, яка була виготовлена в 2020 році, ФОП ОСОБА_4 .
Оцінюючи наведене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині не призведуть до відновлення прав та інтересів позивача з огляду на наступне.
Так, за змістом статті 1 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою це сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.
Відповідно до пункту і) частини першої статті 25 вказаного Закону документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є одним із видів документації із землеустрою.
Згідно статті 55 Закону встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача та включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) матеріали топографо-геодезичних робіт; г) кадастровий план земельної ділянки; ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) відомості про встановлені межові знаки.
Таким чином, технічна документація є землевпорядним технічним документом, який фіксує відомості про земельну ділянку, на підставі якої формуються та фіксуються, зокрема межі та координати землі, але вона не визначає права на землю та не встановлює законність меж. 
Відповідно до наведеного, задоволення позовної вимоги позивача в цій частині та скасування технічної документації не призведе до відновлення меж його земельної ділянки, у зв`язку із чим суд вважає його такою, що не підлягає задоволенню через неефективний спосіб захисту. 
Щодо позовної вимоги про визнання незаконним та скасування запису Державного кадастрового реєстратора Держгеокадастру від 2020 року, щодо внесення та виправлення відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118, які було внесено на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0118 відповідача, яка була виготовлена в 2020 році, ФОП ОСОБА_4 то суд звертає увагу на наступне.
Як було встановлено судом, обидві земельні ділянки сторін є сформованими та зареєстровані у Державному реєстрі речових прав та Державному земельному кадастрі.
Проте, особливістю захисту права власності на земельну ділянку у випадках накладення на неї іншої земельної ділянки полягає, в тому числі, у належному (правомірному) способі захисту права власності.
Так, у своїй постанові від 22.01.2025 року у справі у справі № 446/478/19 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору. Іншими словами, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яким надано у власність відповідача земельну ділянку, в цілому (а не в частині ділянки, яка накладається), призведе до того, що відповідач буде позбавлений права власності не тільки на ту частину земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку позивача, а й на ту частину земельної ділянки, яка не є спірною і правомірність надання у власність якої не ставиться під сумнів. Таке втручання не може визнаватися законним. Отже, з огляду на це, належним способом захисту порушеного права є віндикаційний позов, а саме позов про витребування частини земельної ділянки, що накладається. При цьому, позивач має довести, яка саме земельна ділянка та в яких межах накладається на ділянку позивача. Така земельна ділянка має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі.
Тому належним (правомірним) способом захисту права позивача може бути віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, відносно якої існує спір (накладення ділянки суміжного землекористувача).
У постанові Верховного Суду від 05.11.2025 року у справі № 370/1339/19 зазначено, що, якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності на частину земельної ділянки зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить на праві власності позивачу та накладається на земельну ділянку, яка знаходиться у власності відповідача. При цьому, вимоги про припинення права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки не є необхідними для ефективного відновлення його права.
Таким чином, позивач звернувся до суду із позовною вимогою, яка не є належним способом захисту у даному випадку, оскільки вимога про визнання незаконним та скасування запису Державного кадастрового реєстратора щодо земельної ділянки може походити від необхідності витребування у відповідача тієї частини земельної ділянки, що належить на праві власності позивачу.
При цьому, за пред`явленою позивачем вимогою, скасування запису у ДЗК щодо земельної ділянки, призведе до припинення існування всієї земельної ділянки, яка належить відповідачу, з урахуванням тієї її частини, відносно якої відсутній спір між сторонами, і таке втручання у власність відповідача не може вважатися правомірним. 
Відповідно до наведеного, позовна вимога позивача у цій частині не підлягає задоволенню через неналежний спосіб захисту. 
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкоди позивачу ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0030, усунувши порушення прав, шляхом приведення (встановлення) меж земельної ділянки відповідача у відповідність, то суд зазначає наступне. 
Відповідно до статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані, між іншим: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
Частиною другою статті 90 ЗК України визначено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Згідно з частиною другою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).
Зі змісту статті 152 ЗК України вбачається, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав та застосування інших, передбачених законом, способів.
Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач самовільно зайняв частину земельної ділянки позивача змінивши в сторону збільшення межі своєї земельної ділянки на підставі складеної технічної документації, за якою координати меж земельної ділянки визначено із перетинанням її меж із частиною земельної ділянки позивача, у зв`язку із чим, між іншим, позивач просить суд зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером: 4823681100:04:000:0030, усунувши порушення прав, шляхом приведення (встановлення) меж земельної ділянки відповідача у відповідність. 
В даному випадку суд звертає на увагу на неконкретність заявленої позовної вимоги у частині того, до якої саме відповідності або у відповідності до чого, позивач вважає необхідним привести межі земельної ділянки відповідача. За відсутності конкретно визначеної та зрозумілої вимоги, ухвалене судом за результатами судового розгляду справи рішення не може бути виконано фактично. 
При цьому, суд повторно звертає увагу, що за спірними правовідносинами, які виникли у даній справі між сторонами, належним (правомірним) способом захисту права позивача може бути віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, відносно якої існує спір (накладення ділянки суміжного землекористувача), а питання щодо необхідності приведення земельної ділянки у відповідність може бути похідним до основної позовної вимоги в залежності від того, чи залишатимуться обставини, що будуть чинити перешкоди позивачу у володінні своєю земельною ділянкою в разі її витребування.
Підсумовуючи все наведене вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на неналежний та неефективний спосіб захисту, обраний позивачем.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачкою судові витрати.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, 
Ухвалив:
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання недійсною та скасування технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, скасування запису про внесення відомостей до Державного земельного кадастру – відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 17.06.2026 року.

Суддя