ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2026 р.
м. Київ
Справа № 911/605/26 

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Василець О.М., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантейл" (08132, Київська обл., Бучанський р-н, місто Вишневе, вул. Стуса Василя, будинок 54, код 44348115)
до Фізичної особи-підприємця Холявка Ярослава Сергійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 3615792 грн та розірвання договору
за участю представників:
позивача: Кострикіної Дар`ї Сергіївни;
відповідача: не з`явились,

ВСТАНОВИВ:
Історія розгляду справи.
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантейл" до Фізичної особи-підприємця Холявка Ярослава Сергійовича про стягнення 3615792 грн та розірвання договору поставки від 12.11.2025 №1211-БМ.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.03.2026, зокрема, відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Призначено проведення підготовчого засідання на 06.04.2026.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.04.2026 відкладено розгляд справи на 20.04.2026.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.04.2026 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 12.05.2026.
Суд встановив, що у визначений судом строк для подання відзиву на позов відповідач своїм процесуальним правом не скористався. Відповідач не подавав жодних письмових клопотань, пов`язаних з розглядом спору, не надав заперечень та доказів на спростування вимог позивача. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виявляв наміру ознайомлюватися з матеріалами справи, а також не подавав заяв про визнання чи заперечення будь-яких обставин, що мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не реалізував надане йому законом право на участь у судовому процесі та доступ до правосуддя, що не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами.
У судовому засіданні 12.05.2026 представник позивача підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. 
Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.
Фактичні обставини справи та узагальнена позиція сторін.
Судом встановлено, що 12.11.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «САНТЕЙЛ» (далі – позивач, покупець) та Фізичною особою-підприємцем Холявком Ярославом Сергійовичем (далі – відповідач, постачальник) було укладено договір поставки № 1211-БМ.
Відповідно до умов зазначеного договору відповідач зобов`язався поставити позивачу будівельні матеріали у визначеному асортименті, кількості та за ціною, погодженими сторонами у специфікаціях до договору, а позивач, у свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити такий товар.
Умовами пунктів 1.2 та 1.3 договору передбачено, що поставка товару здійснюється відповідно до специфікацій, які є невід`ємною частиною договору та містять відомості щодо найменування товару, його асортименту, кількості та вартості.
Пунктом 3.1 договору сторони погодили порядок розрахунків, відповідно до якого оплата товару здійснюється на умовах 100 % попередньої оплати.
На виконання умов договору позивач 26.11.2025 здійснив повну попередню оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, що підтверджується платіжними інструкціями №№ 90, 91, 92, 93 від 26.11.2025 та випискою з банківського рахунку ТОВ «САНТЕЙЛ».
Загальна сума сплачених позивачем коштів склала 3615792 грн без ПДВ.
Згідно з пунктом 4.2 договору відповідач був зобов`язаний поставити товар протягом п`яти календарних днів з моменту зарахування коштів на його рахунок. Отже, кінцевий строк виконання зобов`язання щодо поставки товару настав на початку грудня 2025 року.
Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав: товар у погоджені строки поставлений не був, жодних товаросупровідних документів позивачу не передано, інформації про готовність товару до відвантаження або передачі також не надано.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору позивач неодноразово звертався до останнього з вимогами виконати договірні зобов`язання та здійснити поставку товару у добровільному порядку. Проте, за твердженням позивача, такі звернення результатів не дали, а врегулювати спір шляхом переговорів сторони не змогли.
Позивач також зазначає, що відповідач припинив виходити на зв`язок та змінив номер мобільного телефону, що, на думку позивача, свідчить про ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань.
09.12.2025 позивач направив відповідачу вимогу про відмову від товару та повернення сплачених грошових коштів у зв`язку з непоставкою товару у встановлений договором строк, яка залишилась без задоволення.
Таким чином, за твердженням позивача, відповідач безпідставно утримує отримані від позивача грошові кошти у сумі 3615792 грн, не виконавши при цьому свого основного договірного обов`язку щодо поставки товару.
Позивач вважає, що внаслідок невиконання відповідачем умов договору його права та законні інтереси як покупця були порушені, оскільки він здійснив повну попередню оплату товару, але не отримав ані товару, ані повернення сплачених коштів.
У зв`язку з цим позивач вважає, що існують правові підстави як для розірвання договору поставки, так і для стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 3615792 грн, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Висновки господарського суду.
В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Право на доступ до правосуддя закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Укладений договір за своїм змістом є договором поставки та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.
Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.
Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як передбачено ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази та доводи позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли господарські правовідносини з поставки товару на підставі укладеного договору.
На виконання умов договору позивачем 26.11.2025 здійснено оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, що підтверджується: платіжною інструкцією №90 від 26.11.2025; платіжною інструкцією №91 від 26.11.2025; платіжною інструкцією №92 від 26.11.2025; платіжною інструкцією №93 від 26.11.2025; випискою з банківського рахунку ТОВ «САНТЕЙЛ» за 26.11.2025.
Загальна сума перерахованих відповідачу коштів становить 3615792,00 грн без ПДВ.
Таким чином, судом встановлено факт належного виконання позивачем свого обов`язку за Договором поставки щодо здійснення попередньої оплати товару у повному обсязі.
Відповідно до пункту 4.2 договору поставка товару повинна була бути здійснена відповідачем протягом п`яти календарних днів з дати зарахування коштів на рахунок постачальника.
Отже, з урахуванням дати здійснення оплати — 26.11.2025 — відповідач був зобов`язаний здійснити поставку товару не пізніше 01.12.2025 включно.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання відповідачем свого обов`язку щодо поставки товару, у зв`язку із чим допустив прострочення виконання зобов`язання.
Зокрема, відповідачем не надано: видаткових накладних; товарно-транспортних накладних; актів приймання-передачі товару; доказів відвантаження товару перевізнику; доказів повідомлення позивача про готовність товару до передачі; будь-яких інших документів, які б підтверджували належне виконання умов договору поставки.
Відповідач був зобов`язаний належним чином виконати взяті на себе договірні зобов`язання щодо поставки товару, однак такого обов`язку не виконав.
Судом також встановлено, що 09.12.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою про відмову від товару та повернення сплачених грошових коштів у зв`язку з непоставкою товару у погоджений сторонами строк.
Однак відповідач сплачені кошти позивачу не повернув, доказів повернення грошових коштів матеріали справи також не містять.
Відповідно до частини 2 статті 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати або передання оплаченого товару, або повернення суми попередньої оплати.
Таким чином, у позивача виникло передбачене законом право вимагати від відповідача повернення суми попередньої оплати у розмірі 3615792 грн.
Суд вважає заявлену вимогу про стягнення з відповідача вказаної суми грошових коштів законною, обґрунтованою, підтвердженою належними доказами та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо вимоги про розірвання договору поставки № 1211-БМ від 12.11.2025 суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Судом встановлено, що: позивач здійснив повну оплату товару; відповідач товар не поставив; грошові кошти не повернув; обов`язок за договором у визначений строк не виконав.
Невиконання відповідачем основного обов`язку за договором поставки фактично позбавило позивача результату, на досягнення якого був спрямований договір, а саме — отримання оплаченого товару.
За таких обставин суд дійшов висновку, що порушення відповідачем умов договору є істотним у розумінні статті 651 ЦК України та є достатньою правовою підставою для розірвання договору поставки № 1211-БМ від 12.11.2025 у судовому порядку.
Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «САНТЕЙЛ» є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню повністю.
Суд зазначає, що відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву, передбаченим ГПК України, не скористався, письмових заперечень проти позову до суду не надав, доводів позивача не спростував, доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань або наявності обставин, що виключають чи зменшують відповідальність, не подав. За таких обставин викладені у позовній заяві фактичні обставини та доводи позивача не спростовані відповідачем та підлягають оцінці судом на підставі наявних у справі доказів.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відтак суд приймає рішення про стягнення з Фізичної особи-підприємця Холявка Ярослава Сергійовича 3615792 грн основного боргу та розірвання договору поставки від 12.11.2025 №1211-БМ.
Вирішення питання щодо судових витрат.
Пунктом 12 частини 3 статті 2 ГПК України закріплено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
В силу частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору покладаються судом на відповідача повністю.
При цьому суд зауважує, що позивачем було сплачено судовий збір в сумі 57564,88 грн при тому, що позовна заява була подана через систему "Електронний суд". Суд наголошує, що не було враховано, що у даному випадку при сплаті судового збору підлягав застосуванню понижуючий коефіцієнт для обрахунку судового збору в розмірі 0,8.
Відтак за звернення до суду із цим позовом позивачем мав бути сплачений судовий збір в сумі 46051,90 [(3328+ 54236,88)*08] грн.
Отже, суд констатує, що позивачем було здійснено переплату судового збору в сумі 11512,98 грн у зв`язку із чим позивач має право звернутись з відповідним клопотанням про повернення надмірно сплаченої суми судового збору відповідно до положень Закону України "Про судовий збір".
Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Розірвати договір поставки №1211-БМ від 12 листопада 2025 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "САНТЕЙЛ" (код ЄДРПОУ 44348115) та Фізичною особою-підприємцем Холявко Ярославом Сергійовичем (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Холявка Ярослава Сергійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантейл" (08132, Київська обл., Бучанський р-н, місто Вишневе, вул. Стуса Василя, будинок 54, код 44348115) 3615792 грн основного боргу та 46051,90 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.
Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 28.05.2026.

Суддя А.Ф. Черногуз