Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2026  	Справа №607/7969/26 Провадження №2-а/607/266/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області 
в складі: головуючої судді Воробель Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Ходань С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
за участю:
представника позивача – адвоката Поморянського В.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
встановив:

10.04.2026 через підсистему «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції, у якому просить: поновити строк на оскарження постанови серії ЕНА №6913026 від 26.03.2026; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6913026 від 26.03.2026; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
13.04.2026 вказана позовна заява зареєстрована через канцелярію суду.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 26.03.2026 приблизно о 20:00 він керував автомобілем марки «Volkswagen LT», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись із м. Львова до м. Тернополя. Поблизу блокпоста біля м. Зборова він рухався зі швидкістю приблизно 3-5 км/год та, як стверджує, не порушував Правил дорожнього руху. Незважаючи на це, його транспортний засіб було зупинено працівниками поліції. На запитання щодо підстави зупинки поліцейські повідомили, що діяли відповідно до п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», однак жодних доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху не надали. Після цього працівники поліції повідомили, що зупинка була здійснена на підставі п. 7 ст. 35 зазначеного Закону, у зв`язку з існуванням рішення уповноважених органів про обмеження або заборону руху на певній ділянці дороги. Водночас, за твердженням позивача, на його вимогу надати таке рішення, а також документи щодо створення та функціонування блокпоста і підтвердження повноважень поліцейських здійснювати відповідні перевірки, йому було відмовлено. Натомість працівники поліції вимагали пред`явити посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, однак він повідомив про готовність надати їх виключно на законну вимогу. Під час спілкування з працівниками поліції позивач заявив клопотання про надання йому правової допомоги адвоката, про надання доказів та матеріалів, що підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення, а також, у разі відмови у наданні захисника, про перенесення розгляду справи з метою реалізації права на захист. За твердженням позивача, у задоволенні зазначених клопотань було безпідставно відмовлено, чим порушено його право на захист. Крім того, будь-яких процесуальних документів на місці події йому не вручали та не оголошували. Лише 02.04.2026 позивач отримав рекомендованим поштовим відправленням постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6913026 від 26.03.2026, у зв`язку з чим вважає, що строк на її оскарження пропущено з поважних причин. Позивач вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та невмотивованою, такою, що винесена з порушенням вимог ст. 280 КУпАП та без належного підтвердження обставин, покладених в її основу.
15.04.2026 позовна заява залишена без руху та позивачеві наданий строк для усунення недоліків позовної заяви. 
19.04.2026 позивач усунув недоліки позовної заяви.
23.04.2026 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
29.04.2026 через підсистему «Електронний суд» представник відповідача Департаменту патрульної поліції Климчук О.І. подала заяву про продовження процесуального строку для подачі відзиву в порядку ч. 5 ст. 162 КАС України, яку суд, після з`ясування думки учасників, протокольно задовольнив 04.05.2026.
08.05.2026 до суду надійшов відзив представника відповідача Департаменту патрульної поліції Лобач М.В. на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, з таких підстав: оскаржуваною постановою серії ЕНА № 6913026 від 26.03.2026 встановлено, що 26.03.2026 о 20:49 позивач керував автомобілем VOLKSWAGEN LT 46, д.н.з. НОМЕР_1 , на а/д М-09 Тернопіль – Львів – Рава-Руська, 35 км, та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.4 «а» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Представник відповідача зазначає, що транспортний засіб, яким керував позивач, був зупинений працівниками поліції на стаціонарному блокпості на а/д М-09 Тернопіль – Львів – Рава-Руська в умовах дії правового режиму воєнного стану. У зв`язку з цим, відповідно до положень Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 1456, поліцейські були уповноважені здійснювати перевірку транспортних засобів і документів водіїв, проводити огляд транспортних засобів, а також тимчасово обмежувати рух транспортних засобів. Тому зупинка транспортного засобу позивача та вимога про пред`явлення посвідчення водія і реєстраційного документа були законними та не залежали від того, чи порушував водій Правила дорожнього руху. Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» працівники поліції, які несли службу на блокпості, були наділені повноваженнями зупиняти транспортні засоби, перевіряти документи водіїв та здійснювати інші передбачені законом заходи. Щодо суті адміністративного правопорушення представник відповідача зазначає, що відповідно до п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху водій на вимогу поліцейського зобов`язаний зупинитися та пред`явити для перевірки документи, визначені п. 2.1 ПДР. При цьому право поліцейського перевіряти посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс кореспондується з обов`язком водія мати їх при собі та пред`явити для перевірки, що узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду.
У відзиві також зазначено, що в пункті 7 постанови серії ЕНА № 6913026 зазначено, що до неї додається, зокрема, відеозапис. Із наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що під час перевірки на блокпості позивач на неодноразові законні вимоги поліцейських відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому із самої позовної заяви вбачається, що позивач не заперечує факту відмови у пред`явленні документів, однак вважає, що поліцейські не мали законних підстав вимагати їх пред`явлення. Крім того, із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу поліцейський повідомив позивачу причину зупинки, пославшись на п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», роз`яснив права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також надав для ознайомлення документи, що підтверджували законність функціонування блокпоста. Незважаючи на це, позивач категорично відмовився виконати законну вимогу поліцейського щодо пред`явлення документів.
З огляду на викладене представник відповідача вважає, що зупинка транспортного засобу позивача на блокпості, вимога про пред`явлення документів та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення були законними, а доводи позивача про відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема відеозаписом із нагрудної камери поліцейського.
Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
26.05.2026 через підсистему «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 подав клопотання про витребування у відповідача доказів, а саме матеріалів адміністративної справи, на підставі яких було винесено зазначену постанову, зокрема: щодо законності функціонування вказаного блокпоста; рішення (розпорядження) уповноваженого органу щодо обмеження руху станом на вказаний час; повноваження працівників поліції щодо моєї зупинки на вказаному блокпості.
У судовому засіданні 25.06.2026 суд протокольно відмовив у задоволенні заяви позивача про витребування доказів, оскільки позивач самостійно звернувся до відповідача з метою витребування доказів та отримав відповідь, копію якої долучено до матеріалів справи.
У цьому ж судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Поморянський В.С. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача Департаменту патрульної поліції, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляду справи без його участі не подавав, що відповідно до положень ст. 205 КАС України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доводи сторони позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд доходить такого висновку:
- щодо поновлення строку звернення до суду:
Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Позивач оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6913026 від 26.03.2026.
У графі 9 зазначеної постанови міститься відмітка «Від підпису відмовився» щодо отримання позивачем її копії. У зв`язку з чим копію постанови було надіслано рекомендованим листом за вих. № 3350 від 27.03.2026, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті поштового відправлення АТ «Укрпошта».
Згідно з даними трекінгу поштового відправлення АТ «Укрпошта», відправлення вручено одержувачу 02.04.2026.
Відтак, відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України, перебіг процесуального строку розпочався 03.04.2026, тобто з наступного дня після відповідної календарної дати.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою 10.04.2026.
Таким чином, з урахуванням положень ч. 2 ст. 286 КАС України, позов подано у межах встановленого десятиденного строку з дня вручення постанови, а отже строк на оскарження постанови серії ЕНА № 6913026 від 26.03.2026 дотримано і підстав для його поновлення немає.
- щодо позовної вимоги про зупинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення до набрання рішенням суду законної сили:
У позовній заяві позивач, серед іншого, просить зупинити виконання постанови про накладення адміністративного стягнення до набрання рішенням суду законної сили. 
Зі змісту позовної заяви не вбачається, чи йдеться про заяву про забезпечення позову, оскільки позивач не визначає конкретного заходу забезпечення позову, передбаченого ч. 1 ст. 151 КАС України, із наведенням його обґрунтування, чи про іншу процесуальну вимогу. У судових засіданнях сторона позивача зазначене питання не уточнювала.
За таких обставин вказана вимога не відповідає процесуальним вимогам та підлягає залишенню без розгляду.
- щодо позовних вимог по суті:
Судом установлено, що 26.03.2026 поліцейським 1 взводу 3 роти батальйону УПП в Тернопільській області капралом поліції Венгером А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6913026, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.
Згідно з оскаржуваною постановою, 26.03.2026 о 20:49 на а/д М-09, 35 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN LT 46, д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.4 «а» ПДР.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» (далі – Закон № 3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 16 Закону № 3353-XII встановлено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі – ПДР).
Згідно з пунктами 2.1 «а», «б», «ґ» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон); чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка”.
Відповідно до п. 2.4 «а» ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Згідно з ст. 7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-IX на території України дозволяється використання виключно забезпечених транспортних засобів. Транспортний засіб має бути забезпеченим до початку його використання у дорожньому русі на вулично-дорожній мережі загального користування на території України. Особою, відповідальною за укладення внутрішнього договору страхування щодо незабезпеченого транспортного засобу, є: особа, за якою в Україні зареєстровано транспортний засіб; фізична особа, яка тимчасово ввезла транспортний засіб на митну територію України; особа, яка є власником незареєстрованого транспортного засобу. Керування на території України транспортним засобом, щодо якого відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Невиконання власником транспортного засобу обов`язку з укладення внутрішнього договору страхування щодо такого транспортного засобу тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 9 Закону № 3720-IX визначено, що перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.
Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Судом установлено, що справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 була розглянута від імені Національної поліції уповноваженою особою у порядку, встановленому чинним законодавством, адміністративне стягнення накладено в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Суд не погоджується з доводами позивача про те, що ним не було вчинено жодного правопорушення, а тому поліцейський неправомірно вимагав в нього пред`явити документи, з огляду на таке.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває і дотепер.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху.
Пунктом 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456 (надалі – Порядок № 1456) визначено перелік підстав для зупинки транспортного засобу уповноваженою особою. До таких підстав, зокрема, належать порушення водієм Правил дорожнього руху та інші підстави, аналогічні передбаченим ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а також підстави, що безпосередньо пов`язані з умовами правового режиму воєнного стану. Також передбачено, що уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.
Пунктом 5 Порядку № 1456 визначено, що право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції, СБУ, Управління державної охорони, Національної гвардії, Держприкордонслужби, ДМС, Держмитслужби та Збройних Сил, які визначені в наказі коменданта.
При цьому, вказаним Порядком № 1456 не визначено підстав, за наявності яких уповноважена особа має право прийняти рішення про необхідність зупинити транспортний засіб, який проїжджає через блокпост.
Згідно з матеріалами справи, поліцейським 1 взводу 3 роти батальйону УПП в Тернопільській області капралом поліції Венгером А.В., відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку № 1456, було зупинено транспортний засіб «Volkswagen LT 46», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський назвав своє прізвище, спеціальне звання, та пред`явив особі на її вимогу службове посвідчення, а також згідно з ч. 3 ст. 35 зазначеного Закону повідомив причину зупинки керованого позивачем транспортного засобу та наголосив ОСОБА_1 на законну вимогу надати для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 Правил дорожнього руху.
Водночас слід зазначити, що транспортний засіб «Volkswagen LT 46», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , було зупинено патрульними поліцейськими на блокпості.
Питання розміщення блокпостів і здійснення заходів контролю на блокпостах врегульовані нормами Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455 (надалі – Порядок № 1455).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 1455, блокпост - посилений контрольно-пропускний пункт, який за рішенням військового командування тимчасово встановлюється на вході/виході (в`їзді/виїзді) на територію/з території, де введено воєнний стан і встановлено особливий режим (за винятком державного кордону), на якому облаштовуються місця для перевірки осіб, транспортних засобів, багажу та вантажів, позиції вогневих засобів та бойової техніки, місця для відпочинку та забезпечення життєдіяльності особового складу, який виконує завдання на такому пункті, до складу якого можуть входити службові особи військових формувань та правоохоронних органів, які відповідно до закону залучені до здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
Згідно з підпунктом 1 пункту 20 Порядку № 1455, заходи з контролю в`їзду/виїзду на блокпостах включають: перевірку документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи; тимчасове обмеження (заборону) руху транспортних засобів та осіб.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у випадку, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що зупинка транспортного засобу позивача була правомірною та здійснена на підставі п. 10 Порядку № 1456. Водночас поліцейський УПП в Тернопільській області ДПП є уповноваженою особою Національної поліції у розумінні п. 5 Порядку № 1456, яка наділена повноваженнями зупиняти та оглядати транспортні засоби, перевіряти документи, передбачені законодавством, а у разі виявлення ознак правопорушень – вживати відповідних заходів реагування в межах наданих законом повноважень.
Відтак вимога поліцейського щодо пред`явлення для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є правомірною.
Крім того, незалежно від причин зупинки транспортного засобу, водій, відповідно до положень п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху.
З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який міститься в матеріалах справи, вбачається, що після зупинки транспортного засобу позивачу було повідомлено причину такої зупинки. Поліцейський роз`яснив, що зупинку здійснено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з проїздом транспортного засобу через блокпост, та висунув законну вимогу про пред`явлення документів відповідно до п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху. Однак ОСОБА_1 у категоричній формі відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у спосіб, який давав би можливість поліцейському ознайомитися з ними, прочитати та зафіксувати відомості, що в них містяться. У зв`язку з цим поліцейський повідомив позивача про адміністративну відповідальність за таку відмову.
За таких обставин суд доходить висновку, що вимога поліцейського про пред`явлення для перевірки документів, визначених п. 2.1 Правил дорожнього руху, була законною та відповідала вимогам чинного законодавства.
Суд критично оцінює твердження позивача щодо ненадання йому документів щодо законності функціонування блокпоста, повноважень поліцейських та проведення відповідних перевірок, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи. Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, на вимогу позивача працівниками поліції було надано для ознайомлення низку документів, що стосувалися підстав функціонування блокпоста, повноважень поліцейських та законності проведення відповідних перевірок. При цьому позивачу було надано достатньо часу для ознайомлення із зазначеними документами, яким він фактично скористався, після чого продовжив спілкування з працівниками поліції.
Крім цього, позивачу на його звернення управлінням патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції надано відповідь від 03.06.2026, копію якої долучено до матеріалів справи, відповідно до якої: згідно наказу Департаменту патрульної поліції № 559 від 22.06.2017 та Доручення НПУ «Про організацію несення служби поліцейськими на стаціонарних постах Національної поліції» № 4904/04/41-2018 від 26.04.2018, поліцейські управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції несуть службу на стаціонарному пості Національної поліції, розташованому на 35-му кілометрі автомобільній дорозі М-09 «Тернопіль - Львів - Рава-Руська». Відповідно до рішення ради оборони Тернопільської області від 15.02.2023 № 9 стаціонарний пост Національної поліції на 35-му кілометрі автомобільній дорозі М-09 «Тернопіль - Львів - Рава-Руська» функціонує як блокпост, що закріплено Наказом Головнокомандувача ЗСУ від 07.03.2022 № 80/дск «Про організацію комендантської служби на основних фронтальних та рокадних військових автомобільних дорогах». Відповідно до наказу коменданта Тернопільської області від 29.12.2025 № 7 «Про призначення уповноважених осіб» визначено список з числа поліцейських управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, яким надано повноваження щодо перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.
Не заслуговують на увагу й доводи позивача про порушення його права на захист. Із дослідженого у судовому засіданні відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що позивачу було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. При цьому матеріали справи не містять жодних об`єктивних даних, які б підтверджували твердження позивача про заявлення ним клопотання про відкладення розгляду справи з метою реалізації права на захист. Також із відеозапису вбачається, що позивач не виявляв наміру самостійно залучити захисника, не повідомляв про необхідність часу для його прибуття та не вчиняв жодних дій, спрямованих на реалізацію такого права. За таких обставин твердження позивача про порушення його права на захист є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Доводи позивача про те, що будь-які процесуальні документи на місці події йому не вручали та не оголошували, суд до уваги не бере. Як вбачається з матеріалів відеофіксації, працівниками поліції позивачу було оголошено зміст постанови, роз`яснено суть вчиненого правопорушення та надано можливість ознайомитися з процесуальними документами на місці події. Позивач відмовився від підпису про отримання постанови, про що було зроблено відповідну відмітку, при цьому йому було повідомлено про направлення копії постанови поштовим відправленням у встановленому законом порядку. 
Таким чином, суд доходить висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6913026 від 26.03.2026 винесена правомірно, оскільки факт непред`явлення позивачем на законну вимогу поліцейського посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, підтверджується матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Водночас суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17, відповідно до якого право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
За таких обставин доводи позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є безпідставними, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та повністю спростовуються належними і допустимими доказами, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На виконання вимог ст. 77 КАС відповідач виконав обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення та довів правомірність винесення постанови щодо позивача.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, відповідно до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 139 КАС України, частиною 5 якої передбачено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивач звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, а у задоволенні позову відмовлено, суд дійшов висновку, що судовий збір підлягає компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 242, 244-246, 257, 268, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ: 40108646, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення – відмовити.
Судові витрати компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя	Н. П. Воробель