ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 11-кп/821/160/26 Справа № 705/2439/25 Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України 	Головуючий у І інстанції ОСОБА_1  Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Черкаси  
Черкаський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю секретарки – ОСОБА_5 ,
прокурора – ОСОБА_6 , 
захисника – ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого – ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 зі змінами до неї на вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 02.05.2025 р. у кримінальному провадженні № 12025255360000190 від 21.03.2025 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком  ОСОБА_8 , який народився 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Умань, Черкаської обл., грома-
дянин України, українець, має середню освіту,
не працює, розлучений, раніше судимий:
- 23.01.2024 р. Уманським міськрайсудом Черка-
ської обл. за ч. 1 ст. 164 КК України до 120 го-
дин громадських робіт; 
- 24.04.2024 р. Уманським міськрайсудом Черка-
ської обл. за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до 1 
року 10 днів обмеження волі;
- 1.04.2025 р. Уманським міськрайсудом Черка-
ської обл. за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року 6
місяців обмеження волі, 
проживає: 
АДРЕСА_1 , 
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № CE-19/124-25/5249-НЗПРАП від 7.04.2025 р. в розмірі 1 591,80 грн. 
Питання про речовий доказ судом вирішене відповідно до вимог КПК України. 

Суд першої інстанції погодився із встановленими органами досудового розслідування обставинами, зокрема тим, що21.03.2025 р. приблизно об 11:45 год. ОСОБА_8 , прогулюючись біля пішохідного містка «Осташівського ставу» в районі вул. Виговського у м. Умані Черкаської обл., звернув увагу на лежачу на земельному покритті пачку від сигарет, яку він взяв до своїх рук та зазирнув до неї, де в середині побачив сигарети та поліетиленовий пакетик із застібкою з вмістом в ньому порошкоподібної речовини рожевого кольору та, усвідомлюючи, що виявлена ним порошкоподібна речовина є психотропною речовиною, діючи умисно та цілеспрямовано, поклав до внутрішньої кишені своєї куртки в яку був одягнений, тим самим незаконно придбав психотропну речовину та став зберігати її при собі, без передбаченого законом дозволу, з метою власного вживання, не переслідуючи при цьому мети її збуту.
В подальшому, 21.03.2025 р. приблизно о 12:00 год. ОСОБА_8 , зберігаючи при собі незаконно придбану раніше психотропну речовину та перебуваючи на вул. Виговського, 78, у м. Умані Черкаської обл., був виявлений працівниками поліції Уманського РУП ГУНП в Черкаській обл. та в ході перевірки його особи у зв`язку з підозрою у вживанні психотропних речовин, на запитання працівників поліції про наявність заборонених законом в обігу речовин, повідомив, що має при собі такі речовини, а саме: психотропну речовину, в зв`язку з чим подальші дії, щодо перевірки особи та особистих речей були припинені та фактично не проводились, а про дану подію повідомлено чергового Уманського РУП ГУНП в Черкаській обл. для реагування в межах їх компетенції.
Після чого, в період часу з 12:53 год. до 12:56 год. 21.03.2025 р. в ході проведення огляду місця події за вищевказаною адресою працівниками слідчо-оперативної групи Уманського РУП ГУНП в Черкаській обл. в присутності понятих ОСОБА_8 на прохання працівників поліції добровільно та самостійно дістав із внутрішньої кишені своєї куртки, в яку був одягнений, поліетиленовий пакетик із застібкою із вмістом в ньому порошкоподібної речовини рожевого кольору, яка згідно висновку експерта № CE-19/124-25/5249-НЗПРАП від 7.04.2025 р., є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,157 г., яку помістив до середини сейф-пакету НП України, та яку він незаконно придбав та незаконно зберігав при собі без мети збуту.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Уманської окружної прокуратури Черкаської обл. Р. Закутній подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 17 000 грн.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків до призначеного покарання повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 1.04.2025 р. та остаточно призначити до відбуття покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 17 000 грн., та обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, які відповідно до ст. 72 КК України виконувати самостійно.
В решті вирок суду першої інстанції просив залишити без змін.
11.07.2025 р. прокурором ОСОБА_10 внесені зміни до апеляційної скарги в яких він просить вирок суду стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання виключно через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у грошовому еквіваленті становить 17 000 грн.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 1.04.2025 р., остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 6 місяців.
В решті вирок суду першої інстанції просив залишити без змін.
Апеляційні вимоги мотивує тим, що згідно з вироком суду,    ОСОБА_8 вчинив 21.03.2025 р. кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, тобто до ухвалення попереднього вироку Уманським міськрайсудом Черкаської обл. від 1.04.2025 р., за яким його засуджено за ч. 2 ст. 125, ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, а тому при ухваленні судом оскаржуваного вироку необхідно було застосовувати ч. 4 ст. 70 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку: в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.
Апелянт наголосив, що зазначений вирок суду, враховуючи положення ст. ст. 395 та 532 КПК України, станом на 2.05.2025 р. набрав законної сили.
Таким чином, у даному випадку при призначенні судом покарання необхідно було застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України - за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді штрафу більш суворим покаранням у виді обмеження волі, обґрунтування про що зазначити в мотивувальній частини рішення.
Як наслідок, у резолютивній частині судом не вирішено питання про призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням призначеного покарання за попереднім вироком.
А отже, на думку прокурора, суд порушив вимоги кримінального процесуального закону, адже прийняте ним судове рішення за змістом не відповідає законодавчим приписам, які регламентовані ст. 374 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав змінену апеляційну скаргу та просив задовольнити її із вказаних у ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які в судових дебатах не заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.
Так, відповідно до змісту вироку суду, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України було розглянуте в спрощеному провадженні, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, оскільки до матеріалів кримінального провадження була долучена письмова заява обвинуваченого, у присутності захисника ОСОБА_7 , в якій він не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (т. 2, а. пр. 10).
У зв`язку з цим апеляційним судом вказаний вирок переглядається лише в частині законності та правильності призначеного покарання.
З матеріалів судового розгляду кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції погодився зі встановленими досудовим розслідуванням фактичними обставинами кримінального провадження та відповідно дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального проступку, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 394 та ст. 404 КПК України, в апеляційному порядку не перевіряються.
Доводи, викладені в зміненій апеляційній скарзі прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Зі змісту вироку суду вбачається, що ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України - 21.03.2025 р.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше був засуджений вирокомУманського міськрайсуду Черкаської обл. від 1.04.2025 р. за  ч. 2 ст. 125, ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців (т. 1, а. пр. 45-46), а тому при призначенні оскаржуваним вироком покарання суду необхідно було застосовувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.
Як встановив апеляційний суд, вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 1.04.2025 р. стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 125 КК України, враховуючи вимоги ст. ст. 395 та 532 КПК України, станом на 2.05.2025 р., тобто на час ухвалення оскаржуваного вироку, набрав законної сили.
Таким чином, під час апеляційного перегляду встановлено, що у даному випадку при призначенні місцевим судом покарання необхідно застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України - за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді штрафу більш суворим покаранням у виді обмеження волі, але суд першої інстанції не виконав ці вимоги кримінального закону, що є порушенням відповідно до ст. 413 КПК України
За таких обставин, апеляційний суд встановив, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалення нового вироку.
Крім того, як встановив апеляційний суд, згідно протоколу затримання, ОСОБА_8 був затриманий о/у СРЗПО ВКП Уманського РУП ГУНП в Черкаській обл. 25.11.2025 р. об 11:30 год. на виконання вироку Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 1.04.2025 р., а згідно повідомлення т.в.о. нач. «Бердичівський виправний центр (№ 108)» ОСОБА_11 , ОСОБА_8 в установу виконання покарань прибув 28.12.2025 р. (т. 2, а. пр. 86) та почав відбувати покарання у виді обмеження волі.
Таким чином, на підставі ст. 58 КВК України, необхідно зарахувати ОСОБА_12 у строк покарання час його перебування під вартою з 25.11.2025 р. до 28.12.2025 р. з розрахунку, що 1 дню позбавлення волі відповідає 2 дні обмеження волі.
Отже, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції під час ухвалення вироку та призначення покарання обвинуваченому неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, а саме, не застосував закон, який підлягає застосуванню.
Вказані вимоги законодавства суд при ухваленні вироку не виконав та допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст. 413 КПК України, є підставою для скасування вироку.
В інший частині вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає зміні чи скасуванню.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що вимоги зміненої апеляційної скарги прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_13 підлягають задоволенню, а вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, та постановленню в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 413, 419, 420 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 2.05.2025 р. стосовно  ОСОБА_8 в частині призначеного покарання – скасувати.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до виду та розміру покарання, призначеного судом першої інстанції.
На підставіч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 1.04.2025 р., остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Зарахувати в строк покарання частково відбуте покарання за вироком Уманського міськрайсуду Черкаської обл. від 1.04.2025 р. з 29.12.2025 р. по день ухвалення вироку апеляційним судом.
Зарахувати у строк покарання час перебування ОСОБА_8 під вартою з 25.11.2025 р. до 28.12.2025 р. з розрахунку, що 1 дню позбавлення волі відповідає 2 дні обмеження волі.
В решті вирок суду залишити без змін.

Змінену апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_9 – задовольнити.

Вирок може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою – в той самий строк з моменту вручення йому копії вироку суду.

Головуючий 

Судді