Справа № 950/803/25
Номер провадження 3/950/56/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2026 року м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Бакланов Р. В., 
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресами, зазначеними у матеріалах справи: АДРЕСА_1 , а також АДРЕСА_1 , особу якого у різних матеріалах встановлено за паспортом громадянина України та посвідченням водія серії НОМЕР_1 ,
за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
за участю представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвоката Васильця Сергія Олександровича,

встановив:

До Лебединського районного суду Сумської області надійшли адміністративні матеріали щодо ОСОБА_1 за трьома протоколами про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 130 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №270290, складеним поліцейським ВП №3 місто Лебедин Сумського РУП ГУНП в Сумській області капралом поліції Хвостенком В.М., ОСОБА_1 поставлено у вину те, що 01 березня 2025 року о 08 годині 05 хвилин у місті Лебедин по вулиці Незалежності, 12, він керував транспортним засобом ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані наркотичного сп`яніння згідно з висновком №43 КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», чим порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України. У протоколі зазначено, що відповідальність за такі дії передбачена частиною першою статті 130 КУпАП, свідки чи потерпілі не залучалися, до протоколу додано рапорт поліцейського, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, висновок про результати огляду на стан сп`яніння, інші матеріали справи та диск.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №283022, складеним поліцейським ВП №3 місто Лебедин Сумського РУП ГУНП в Сумській області, ОСОБА_1 поставлено у вину вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, за обставин, пов`язаних із нібито керуванням транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння 24 березня 2025 року та проходженням медичного огляду, за результатами якого було оформлено медичні документи КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника». З матеріалів справи вбачається, що орган поліції направив до суду матеріали щодо ОСОБА_1 за фактом порушення ним вимог статті 130 КУпАП за цим протоколом, додавши супровідний лист, медичні документи та диск.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №428129, складеним 19 серпня 2025 року о 19 годині 00 хвилин поліцейським ВП №3 місто Лебедин Сумського РУП ГУНП в Сумській області сержантом поліції Хвостенком В.М., ОСОБА_1 поставлено у вину те, що 19 серпня 2025 року о 18 годині 32 хвилини у селі Будилка по вулиці Центральна, 94, він керував автомобілем ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на місці зупинки і в медичному закладі відмовився, чим порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху України. У протоколі зазначено, що свідки чи потерпілі не залучалися, технічний засіб відеозапису має номер 12447, до протоколу додано рапорт поліцейського, направлення водія для проведення огляду на стан сп`яніння, інші матеріали справи та відеозапис.
Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, адвокат Василець С.О. подав до суду письмові пояснення, у яких просив провадження за всіма трьома протоколами закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Щодо протоколу серії ЕПР1 №270290 представник зазначив, що ОСОБА_1 не погоджується з викладеними у протоколі обставинами. На думку представника, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів законної підстави для зупинки транспортного засобу, об`єктивно зафіксованих ознак наркотичного сп`яніння, належного направлення особи на медичний огляд, належного лабораторного підтвердження стану наркотичного сп`яніння, а також доказів відсторонення особи від керування транспортним засобом у порядку статті 266 КУпАП. Окремо представник звернув увагу, що протокол складено не пізніше ніж через двадцять чотири години з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, як того вимагає стаття 254 КУпАП, не було, оскільки подія та медичний огляд відбулися 01 березня 2025 року, а протокол складений пізніше. Також представник послався на те, що медичний висновок ґрунтується на результаті швидкого тесту, який є лише якісним скринінговим дослідженням і не доводить стан сп`яніння на час керування транспортним засобом.
Щодо протоколу серії ЕПР1 №283022 представник навів подібні за змістом пояснення та зазначив, що надані медичні документи не містять достатнього опису клінічних ознак наркотичного сп`яніння, а матеріали справи не доводять, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом у стані сп`яніння. Представник також вказав, що сам факт позитивного або сумнівного результату експрес-тесту без належного лабораторного підтвердження, без встановлення виду та концентрації речовини, без оцінки клінічних проявів і поведінкових ознак не може бути достатнім доказом стану наркотичного сп`яніння. Окрім того, представник вказав на порушення строку складення протоколу, оскільки протокол складено через кілька днів після події.
Щодо протоколу серії ЕПР1 №428129 представник зазначив, що матеріали справи не містять доказів самого факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. За поясненнями представника, з відеозапису не вбачається рух транспортного засобу, не підтверджено, що ОСОБА_1 здійснював керування, а поліцейські підійшли до автомобіля, який не перебував у русі. Представник також зазначив, що відмова від проходження огляду може утворювати склад правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП лише за умови, що така вимога була звернена до особи, яка керувала транспортним засобом, і що сама процедура огляду та фіксації відмови була проведена з додержанням вимог закону. У матеріалах, на думку захисту, відсутнє належне підтвердження ознак наркотичного сп`яніння, належного направлення до медичного закладу, безперервної та повної відеофіксації, а також належної фіксації відмови.
Представник наполягав. на застосуванні принципу презумпції невинуватості та зазначали, що всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на користь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши протоколи про адміністративні правопорушення, додані до них рапорти, направлення на огляд, медичні документи, відповіді КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», відеозаписи, письмові пояснення представника Васильця С.О. та інші матеріали, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень. Зазначена норма застосовується у цій справі тому, що вона визначає загальний процесуальний стандарт розгляду адміністративного матеріалу та зобов`язує суд не обмежуватися формальним посиланням на складений протокол, а перевірити всі обставини, які мають значення для наявності або відсутності події та складу правопорушення.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язані з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ця норма застосовується, оскільки саме вона визначає предмет доказування у справах про адміністративні правопорушення.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність цієї особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки чи відеозапису, іншими документами. При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 252 КУпАП орган чи посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Зазначена норма застосовується судом при оцінці кожного доказу окремо та всієї сукупності доказів, оскільки жоден доказ у справі про адміністративне правопорушення не має наперед установленої сили.
Частина перша статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, обов`язковими елементами складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залежно від форми його вчинення є: наявність спеціального суб`єкта, тобто особи, яка керує транспортним засобом; факт керування транспортним засобом; стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або належним чином зафіксована відмова від проходження огляду; додержання встановленої законом процедури виявлення ознак сп`яніння, направлення на огляд, проведення такого огляду або фіксації відмови від нього. За відсутності хоча б одного з цих елементів висновок про наявність складу адміністративного правопорушення є неможливим.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ця норма застосовується щодо протоколу серії ЕПР1 №428129, оскільки саме її порушення інкриміновано ОСОБА_1 у зв`язку з відмовою від проходження огляду. Водночас ця норма покладає обов`язок саме на водія, тобто на особу, яка керує транспортним засобом, і не звільняє орган поліції від обов`язку довести як факт керування, так і законність вимоги пройти огляд.
Пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ця норма застосовується щодо протоколів серії ЕПР1 №270290 та серії ЕПР1 №283022, оскільки за цими матеріалами ОСОБА_1 поставлено у вину саме керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Відповідно до статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, а під час проведення огляду застосовуються технічні засоби відеозапису. У разі незгоди водія на проведення огляду поліцейським або незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Ця норма застосовується у справі тому, що вона визначає обов`язкову процедуру, від дотримання якої залежить допустимість і належність доказів стану сп`яніння або відмови від огляду.
Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Інструкція визначає ознаки алкогольного сп`яніння, а також ознаки наркотичного чи іншого сп`яніння, до яких належать наявність однієї чи декількох ознак алкогольного сп`яніння, крім запаху алкоголю з порожнини рота, звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло, сповільненість або підвищена жвавість чи рухливість ходи, мовлення, почервоніння обличчя або неприродна блідість. Вказані положення застосовуються у цій справі, оскільки саме встановлення конкретних зовнішніх ознак сп`яніння є передумовою законної вимоги про проходження огляду та подальшого оформлення матеріалів за статтею 130 КУпАП.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України. Ця конституційна норма має безпосереднє значення для оцінки дій поліцейських, оскільки адміністративне провадження за статтею 130 КУпАП пов`язане із втручанням у права особи та застосуванням заходів державного примусу, а тому кожна процесуальна дія органу поліції повинна бути підтверджена належним доказом і відповідати встановленій законом процедурі.
Стаття 62 Конституції України закріплює, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Хоча наведена конституційна гарантія безпосередньо сформульована для кримінального обвинувачення, суд враховує її при розгляді справи про адміністративне правопорушення, яке за своїм характером є квазікримінальним, передбачає істотне втручання у права особи та може мати для неї значні негативні наслідки у виді штрафу і позбавлення права керування транспортними засобами.
Суд приходить до висновку, що у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 130 КУпАП, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, формальному змісті протоколу або неповних матеріалах. Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який фіксує позицію уповноваженої особи щодо події, але не замінює собою доказування всіх елементів складу правопорушення. Якщо зміст протоколу не підтверджується іншими належними і допустимими доказами, а сукупність доказів залишає розумні сумніви щодо факту керування, стану сп`яніння, законності вимоги пройти огляд або факту відмови, такі сумніви не можуть тлумачитися проти особи.
Оцінюючи протокол серії ЕПР1 №270290, суд встановив, що у ньому зазначено про керування ОСОБА_1 01 березня 2025 року транспортним засобом ВАЗ 2105, державний номерний знак НОМЕР_2 , у стані наркотичного сп`яніння згідно з висновком №43 КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника». Разом з тим протокол не містить належного детального опису конкретних ознак наркотичного сп`яніння, які були виявлені поліцейським безпосередньо під час спілкування з водієм та які стали підставою для направлення особи на огляд. Формальне посилання на стан наркотичного сп`яніння без конкретизації ознак, передбачених Інструкцією №1452/735, саме по собі не дозволяє суду перевірити обґрунтованість вимоги про проходження огляду та законність подальшого оформлення матеріалів.
Судом також встановлено, що відповідь КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» містить інформацію про використання у клініко-діагностичній лабораторії швидких тестів Wondfo Ecotest для виявлення наркотичних речовин у сечі та про те, що такі тести є якісним скринінгом. Зазначене має істотне значення, оскільки якісний скринінговий тест фіксує лише наявність або відсутність реакції тест-системи на певну групу речовин, але не визначає концентрацію речовини, не встановлює час її вживання, не доводить вплив речовини на психофізіологічний стан особи саме на момент керування транспортним засобом і не є самостійним достатнім доказом стану наркотичного сп`яніння без належної клінічної оцінки та лабораторного підтвердження у встановленому порядку.
Суд приходить до висновку, що медичні документи за протоколом серії ЕПР1 №270290 не усувають сумнівів щодо перебування ОСОБА_1 саме у стані наркотичного сп`яніння під час керування транспортним засобом. У справі відсутній належний доказ, який би у сукупності з клінічними ознаками та лабораторними результатами беззаперечно підтверджував стан наркотичного сп`яніння на момент керування. Саме на органі поліції лежить обов`язок подати такі докази, а суд не має права доповнювати обвинувачення власними припущеннями.
Оцінюючи довідку органу поліції про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія та не притягувався протягом року до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, суд зазначає, що цей документ може підтверджувати лише наявність у особи посвідчення водія та відсутність повторності. Водночас він не доводить факту керування у стані сп`яніння, не підтверджує ознак сп`яніння, не підтверджує законності направлення на огляд і не усуває сумнівів щодо події правопорушення.
Суд окремо оцінює довід представника ОСОБА_2 про порушення строку складення протоколу серії ЕПР1 №270290. Відповідно до статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення у разі його оформлення складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. Із матеріалів вбачається, що подія, яку інкриміновано ОСОБА_1 , пов`язана з 01 березня 2025 року, тоді як протокол оформлено пізніше. Сам факт порушення строку складання протоколу не завжди автоматично зумовлює закриття провадження, однак у цій справі він має значення у сукупності з іншими недоліками доказування, оскільки підтверджує несвоєчасність процесуальної фіксації події та ускладнює перевірку фактичних обставин.
Оцінюючи протокол серії ЕПР1 №283022, суд встановив, що цей матеріал також ґрунтується на твердженні про керування транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та на медичних документах КНП «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника». Разом з тим у справі відсутні належні докази, які б у безсумнівний спосіб підтверджували, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння саме під час керування транспортним засобом. Відповідь лікарні щодо застосування швидких тестів якісного скринінгового характеру має значення і для цього протоколу, оскільки вказує на обмежену доказову природу результату такого тестування.
Суд погоджується з доводом представника про те, що позитивний або інший результат експрес-тесту без належного опису клінічних ознак сп`яніння, без встановлення кількісного показника, без підтвердження впливу речовини на поведінку, увагу, швидкість реакції та здатність безпечно керувати транспортним засобом, не може сам по собі підтвердити склад адміністративного правопорушення за частиною першою статті 130 КУпАП. Для відповідальності за пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху України має бути доведено саме керування у стані сп`яніння, а не лише факт можливої наявності слідів певної речовини у біологічному середовищі.
Суд також бере до уваги довід представника про порушення строку складення протоколу серії ЕПР1 №283022. З матеріалів вбачається, що подія та медичний огляд стосуються 24 березня 2025 року, тоді як протокол складено пізніше. З огляду на вимоги статті 254 КУпАП таке процесуальне порушення, у сукупності з неповнотою доказів, свідчить про відсутність достатнього та своєчасного процесуального закріплення обставин, які мають істотне значення для справи.
Оцінюючи протокол серії ЕПР1 №428129, суд встановив, що за цим матеріалом ОСОБА_1 інкриміновано відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. При цьому обов`язковою передумовою відповідальності за таку форму правопорушення є доведення того, що особа саме керувала транспортним засобом, а вимога пройти огляд була законною, обґрунтованою наявністю ознак сп`яніння та зверненою до водія у встановленому порядку.
Суд приходить до висновку, що матеріали за протоколом серії ЕПР1 №428129 не містять достатньої сукупності доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом 19 серпня 2025 року о 18 годині 32 хвилини у селі Будилка по вулиці Центральній, 94. Сам протокол містить твердження поліцейського про керування, однак такі відомості повинні бути підтверджені іншими доказами, зокрема відеозаписом, показаннями свідків, безпосереднім спостереженням руху транспортного засобу, даними технічних засобів або іншими об`єктивними даними. Свідки у протоколі не зазначені та не залучалися. Відеозапис, на який посилається орган поліції, у сукупності з іншими матеріалами не усуває сумнівів щодо того, що ОСОБА_1 саме керував транспортним засобом у момент, який став підставою для складення протоколу.
Довід представника ОСОБА_2 про відсутність доказів керування транспортним засобом суд визнає істотним і таким, що має вирішальне значення для оцінки протоколу серії ЕПР1 №428129. Частина перша статті 130 КУпАП у частині відмови від огляду передбачає відповідальність не будь-якої особи, а саме особи, яка керує транспортним засобом. Якщо факт керування не доведено, то відсутній спеціальний суб`єкт правопорушення, а отже відсутній склад адміністративного правопорушення.
Суд також оцінює довід представника про неналежну фіксацію ознак наркотичного сп`яніння за протоколом серії ЕПР1 №428129. У протоколі зазначено про «явні ознаки наркотичного сп`яніння», однак відсутній детальний, конкретний і перевірюваний опис ознак, передбачених Інструкцією №1452/735. Суд вважає, що загальне формулювання без зазначення, які саме ознаки було встановлено, яким чином вони проявлялися, чи відповідали вони переліку Інструкції, не є достатнім для підтвердження законності вимоги пройти огляд.
Стосовно фіксації відмови від проходження огляду суд зазначає, що така відмова повинна бути встановлена в чіткій, однозначній і процесуально належній формі. Відмова від огляду за статтею 130 КУпАП не може виводитися з припущень, уривчастих фраз або поведінки, яка допускає різне тлумачення. Орган поліції повинен довести, що особі було зрозуміло роз`яснено підстави огляду, порядок його проходження, наслідки відмови, що вимога була законною та зверненою саме до водія, а відмова була чіткою і добровільною. За матеріалами справи ці обставини не доведені поза розумним сумнівом.
Суд критично оцінює рапорти поліцейських, додані до матеріалів. Рапорт є службовим документом, складеним посадовою особою, яка брала участь в оформленні матеріалів, а тому він може бути врахований лише у сукупності з іншими доказами. Сам по собі рапорт не є достатнім доказом факту керування, стану сп`яніння або належної відмови від проходження огляду, якщо не підтверджений об`єктивними даними.
Суд окремо оцінює направлення на огляд. Наявність направлення як документа не доводить автоматично законності огляду або законності вимоги його пройти. Для належності такого доказу необхідно, щоб у матеріалах справи були відображені конкретні підстави направлення, а саме виявлені ознаки сп`яніння, обставини їх встановлення, дані про особу, час, місце та порядок направлення. У досліджених матеріалах ці обставини викладені неповно, що не дає суду можливості дійти безсумнівного висновку про додержання встановленого порядку.
Суд також оцінює медичні висновки та результати досліджень. За своєю правовою природою висновок щодо результатів медичного огляду є доказом лише за умови, що він оформлений у встановленому порядку, ґрунтується на належно проведеному огляді, містить достатні дані про клінічні ознаки, лабораторні дослідження та їх результати, а також дозволяє встановити стан особи на час керування транспортним засобом. Якщо висновок фактично спирається на якісний скринінговий тест без належного підтвердження та без достатньої клінічної оцінки, його доказова сила є недостатньою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Суд не відкидає можливості використання швидких тестів у межах медичного огляду, однак зазначає, що такий тест не може підміняти собою весь комплекс доказування стану наркотичного сп`яніння. Наркотичне сп`яніння як юридично значимий стан у контексті частини першої статті 130 КУпАП має бути встановлено не лише за формальною реакцією тесту, а з урахуванням клінічної картини, поведінки особи, ознак, передбачених Інструкцією, та належних лабораторних даних. В іншому випадку виникає ризик притягнення особи до відповідальності не за керування у стані сп`яніння, а за сам факт можливої наявності у біологічному середовищі слідів речовини, що не тотожно складу правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
Суд погоджується з доводом представника про те, що відсутність належного доказу відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом відповідно до статті 266 КУпАП має значення для оцінки дотримання процедури. Саме по собі таке порушення не завжди є самостійною безумовною підставою для закриття провадження, однак у цій справі воно додатково підтверджує неповноту процесуального оформлення матеріалів і відсутність належної сукупності доказів.
Суд відхиляє можливий висновок про те, що самі по собі протоколи про адміністративні правопорушення є достатньою підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Протокол є лише одним із джерел доказів і водночас документом, який формулює обвинувачення. Суд не може покласти постанову про накладення адміністративного стягнення лише на протокол, якщо його зміст не підтверджено іншими належними, допустимими та достатніми доказами.
Суд також відхиляє можливе посилання на те, що неповнота оформлення окремих документів не має значення, оскільки особа фактично проходила огляд або відмовлялася від нього. У справах за статтею 130 КУпАП процедура має суттєве значення, оскільки саме її дотримання забезпечує достовірність результатів огляду, законність вимоги поліцейського та можливість особи реалізувати право на захист. Недодержання процедури не може бути виправлене припущеннями суду або формальним посиланням на службові документи.
Оцінюючи всі письмові пояснення представника ОСОБА_2 у сукупності, суд приходить до висновку, що основні доводи захисту знайшли підтвердження під час судового розгляду. Довід щодо відсутності належного підтвердження законних підстав для зупинки та направлення на огляд суд бере до уваги як такий, що підтверджує неповноту матеріалів. Довід щодо відсутності конкретизованих ознак наркотичного сп`яніння суд визнає обґрунтованим, оскільки матеріали не містять достатнього опису ознак, передбачених Інструкцією №1452/735. Довід щодо недостатності якісного скринінгового тесту суд визнає обґрунтованим, оскільки такий тест без належного підтвердження не доводить стану сп`яніння саме на час керування. Довід щодо порушення строку складення протоколів серії ЕПР1 №270290 та №283022 суд враховує як додаткову істотну обставину, що посилює сумніви в належності та своєчасності фіксації подій. Довід щодо відсутності доказів керування за протоколом серії ЕПР1 №428129 суд визнає вирішальним, оскільки без доказу керування відсутній спеціальний суб`єкт правопорушення. Довід щодо неналежної фіксації відмови від огляду суд визнає таким, що також не спростований матеріалами справи.
Водночас суд зазначає, що не кожне окреме порушення, на яке посилається представник, саме по собі автоматично тягне закриття провадження. Проте у цій справі виявлені недоліки мають системний характер і стосуються не другорядних формальностей, а ключових елементів складу правопорушення: факту керування, наявності ознак сп`яніння, законності направлення на огляд, достовірності медичного підтвердження стану сп`яніння та належної фіксації відмови.
Судом не встановлено достатньої сукупності належних і допустимих доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП, за протоколами серії ЕПР1 №270290, ЕПР1 №283022 та ЕПР1 №428129. Наявні матеріали не дають змоги дійти переконливого висновку про наявність події та складу адміністративного правопорушення за кожним із трьох епізодів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Саме ця норма підлягає застосуванню у цій справі, оскільки суд не встановив належними і допустимими доказами обставин, необхідних для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження щодо ОСОБА_1 за протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №270290, серії ЕПР1 №283022 та серії ЕПР1 №428129 підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 7, 9, 130, 245, 247, 251, 252, 254, 266, 268, 280, 283, 284 КУпАП, статтями 19, 62 Конституції України, пунктами 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, суд
постановив:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №270290 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №283022 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП за протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №428129 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:       Роман БАКЛАНОВ