ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20661/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025 р. (суддя Луніна О.С) в адміністративній справі №160/20661/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в перерахунку пенсії №0402043932;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести його на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", починаючи з 09 квітня 2025 р. на підставі документів, поданих 3 Управлінням ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях, та здійснити виплату перерахованої пенсії із урахуванням раніше виплачених сум починаючи з 09 квітня 2025 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що з 20 січня 2014 р. по 18 жовтня 2024 р. він проходив службу в 3 Управлінні Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях. 09 квітня 2025 р. звернувся із заявою про перехід із пенсії по інвалідності на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", однак отримав протиправну відмову із посиланням на відсутність необхідної кількості календарної вислуги років. Відповідачем не врахувана пільгова кратність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 та із висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 14 квітня 2021 р. у справі №480/4241/18.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. 
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що в пункті "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не вказано, що пенсію за вислугу років можна призначати особам при наявності 
вислуги, обчисленої на пільгових умовах, а передбачено її призначення лише при наявності 25 календарних років і більше. Доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин норм постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 є безпідставними, оскільки у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
09 квітня 2025 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за вислугою років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших, осіб». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15 квітня 2025 р. №0402043932 відмовлено в позивачу у зв`язку із відсутністю 25 років календарної вислуги років. 
Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду. 
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач помилково вважає, підставою для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є 25 років і більше саме календарної вислуги, без врахування пільгової кратності.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційних скарг, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для переведення позивача на пенсію за вислугу років на підставі п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», слід зазначити наступне.
За змістом пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону, призначається незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Статтею 17-1 цього ж Закону визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою № 393 від 17 липня 1992 р. затвердив Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі – Порядок № 393).
Разом із тим, постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16 лютого 2022 р. внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17 липня 1992 р.
Верховний Суд в постановах від 12 лютого 2025 р. у справі №620/18801/23 та від 15 липня 2025 р. у справі №300/7586/24 вказав, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядок №393 (в редакції Постанови КМУ № 119) виникнення права на пенсію за вислугу років, пов`язують із наявністю певної вислуги років в календарному обчисленні, а не пільговому.
Що стосується посилань позивача та суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 14 квітня 2021 р. у справі №480/4241/18, то слід зазначити, що в даній постанові було досліджено природу пільгового зарахування вислуги років особі, яка проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та вказано, що таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. 
Водночас, ОСОБА_1 проходив військову службу в 3 Управлінні Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях і був звільнений 18 жовтня 2024 р., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією наказу №694-ОС/дск від 14 жовтня 2024 р. В наказі вказано, що на момент звільнення календарна вислуга років позивача складає - 11 років 08 місяців 29 днів, пільгова - 14 років 00 місяців 29 днів (а.с. 18). 
Враховуючи відсутність в позивача 25 років календарної вислуги, як це передбачено пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності в нього права на переведення з пенсії по інвалідності на даний вид пенсії. 
За результатом перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, передбачених статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2025р. в адміністративній справі №160/20661/25 - скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 23 червня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий