Справа № 947/3596/26
Провадження № 2/496/2473/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючої - судді Шаньшиної М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Ткаченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути відповідача суму сплаченого страхового відшкодування врозмірі 22063,65 грн. та судові витрати.
Позов мотивовано тим, що 15.02.2025 року о 14 год. 00 хв. у м. Одеса по вул. Костанді, 179, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «Кіа» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ЗЕВС».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
На момент дорожньо-транспортної пригоди між позивачем - ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» та ТОВ «ЗЕВС», було укладено Договір страхування наземних транспортних засобів № 28- 0801-24-00061 від 01.10.2024 року, згідно з якими позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди заподіяної страхувальнику автомобіля «Кіа» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 року по справі № 947/6838/25. Відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Страхувальник звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового ві дні кодування від 18.02.2025 року.
Дана заява була розглянута, а пошкодження автомобіля Потерпілого внаслідок дорожньо- транспортної пригоди було визнано страховим випадком.
Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилися на основі: акту огляду пошкодженого транспортного засобу (дефектна відомість) від 04.03.2025 року; ремонтної калькуляції № 0000013444 від 21.03.2025 року; рахунку-фактури № 41000000044 від 03.03.2025 року; страхового акту № ИСКА-13444 від 26.03.2025 року; - розрахунку суми страхового відшкодування від 26.03.2025 року.
Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспоріу виплатив страхове відшкодування у розмірі 104 782 грн. 72 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 63088 від 26.03.2025 року.
На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «Mercedes», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ "СК "ГРАВЕ УКРАЇНА" за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 224899531.
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до страхової компанії відповідача із заявою № 53850 від 28.03.2025 року на виплату (страхового) відшкодування за полісом № 224899531 за яким страхова компанія відповідача здійснила виплату в розмірі 62 719 грн. 07 коп., згідно платіжного доручення № 0428133380_00000/8ale3ab7-2cdc-4c95-8ca2-181cb5bl8229 від 28.04.2025 року (страхова виплата з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіль Потерпілого), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземного транспорту № 224899531.
Відповідач здійснив добровільну сплату на рахунок позивача в розмірі: 20 000 грн., згідно платіжного доручення № 757001486.1. За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати прАТ «Страхова компанія «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченою за договором добровільного страхування наземного транспорту № 28-0801-24-00061 та сумою страхового відшкодування виплаченою за полісом № 224899531, а саме: 104 782 грн, 72 коп. - 82 719 грн. 07 коп. = 22 063 грн. 65 коп. З врахуванням вищевикладеного, позивач змушений звернутися до суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, у якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавав.
Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та у встановлений судом строк не подав відзиву на позовну заяву.
Згідно із частинами 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Згідно ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ПАТ «СК «УСГ» та ТОВ «ЗЕВС» укладено договір страхування наземних транспортних засобів № 28-0801-24-00061 від 01.10.2024. За договором страховиком є ПАТ «СК «УСГ», страхувальником - ТОВ «ЗЕВС», вигодонабувачем - «ТОВ «Стела». Строк дії страхового захисту визначений з 21.10.2024 року до 21.10.2025 року. Договір укладений щодо страхування наземних транспортних засобів, зокрема за ризиком КАСКО.
Зазначений договір страхування наземних транспортних засобв був оформлений на автомобіль «Kia Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 .
Копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу підтверджує, що автомобіль «Kia Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , зареєстрований за ТОВ «СТЕЛА», який відповідно до договору страхування.
Як встановлено з постанови Київського районного суду м. Одеси від 25.02.2025 року,15.02.2025 року о 14.00 годин в м.Одесі по вул.Костанді, 179 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mersedes-Benz Sprinter, н/з НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль KIA Ceed, н/з НОМЕР_5 , який в результаті ДТП зіштовхнувся з припаркованим транспортним засобом KIA Rio, н/з НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху» України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Відповідача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.
18.02.2025 року ТОВ «ЗЕВС» звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Описом події та обставинами настання стало, що інше авто вдарило припарковані автомобілі на перешкоди, які могли спричинити заявлені пошкодження, наїзду не здійснював.
ПАТ «СК «УСГ» 04.03.2025 склало акт огляду пошкодженого транспортного засобу у справі № ПСКА-13444. В акті огляду зазначено автомобіль «Kia, Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , 2013 року випуску, показник одометра 141910 км. Акт містить перелік пошкоджень транспортного засобу, зокрема пошкодження заднього лівого бампера, лівої боковини та інших суміжних елементів, що відповідає опису події у заяві про настання страхового випадку.
ФОП « ОСОБА_2 » виставило ТОВ «Стела» рахунок на оплату № ЧІ000000044 від 03.03.2025 року щодо автомобіля «Kia, Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 . Рахунок містить вартість робіт і матеріалів, пов`язаних із відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля. Загальна сума рахунку з ПДВ становить 106 432,72 грн.
ПАТ «СК «УСГ» 26.03.2025 склало страховий акт № ПСКА-13444. У страховому акті зазначено страхувальника - ТОВ «ЗЕВС», договір страхування № 28-0801-24-00061 від 01.10.2024, період страхування з 22.10.2024-21.10.2025 роки, транспортний засіб «Kia, Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_4 , 2013 року випуску. Страховим випадком визначено ДТП, дата настання страхового випадку – 18.02.2025. Як підставу для визначення розміру збитку у страховому акті зазначено рахунок на оплату № рах-ф ЧІ44 від 03.03.2025.
Платіжна інструкція № 63088 від 26.03.2025 підтверджує, що ПАТ «СК «УСГ» перерахувало ФОМ ОСОБА_2 - 104 782, 72 грн. У призначенні платежу зазначено, що це страхове відшкодування 28-0801-24-00061 від 01.10.24 стр.акт ПСКА-13444 від 26.03.2025, ТОВ «ЗЕВС» ЄДРПОУ 25483198; Раф-фЧІ44 від 03.03.2025 р. без ПДВ.
Відповідно до витягу перевірки чинності полісу внутрішнього страхування, встановлено що відповідно до Полісу №224899531 від 15.02.2025 року на момент ДТП транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі, рами) НОМЕР_6 .
28.03.2025 року за вих. №53850 ПрАТ «СК «УСГ» звернулось до ПрАТ «СК «Граве України» з заявою про виплату (страхового) відшкодування, у розмірі 104 782, 72 грн.
Платіжною інструкцією №0428133380_00000/8a1e3ab7-2cdc-4c95-8ea2-181cb5b18229 від 28.04.2025 року ПрАТ «СК «Граве Україна» перерахувало на користь ПАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування у розмірі 62 719,07 грн. У призначенні платежу зазначено В-та страх.відш-я ПАТ СК УСГ ( НОМЕР_2 )згідно страх.акт. 110.90144196.1/KOS (ПСКА-13444) без ПДВ.#0133380.
Платіжною інструкцією №757001486.1_00000/f50ab3ab-7fa8-4fb7-8917-f3ee1da52d89 від 27.05.2025 року ОСОБА_1 перерахував на користь ПАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування у розмірі 20 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, фактів, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із завдання майнової шкоди іншій особі.
Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного законодавства, визначена п. 6 ст. 3 ЦК України. Добросовісність є стандартом поведінки учасника цивільних правовідносин, який характеризується чесністю, відкритістю та повагою до прав і законних інтересів іншої особи.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За змістом наведеної норми, загальним правилом деліктної відповідальності є відшкодування шкоди у повному обсязі особою, яка її завдала. Водночас закон передбачає особливості відшкодування шкоди у випадку, коли цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, була застрахована.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, зокрема на праві власності, іншому речовому праві, договорі підряду, оренди тощо, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Відповідно до ст. 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування).
Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.
Об`єктом страхування можуть бути, зокрема, майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати, а також відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Відповідно до п. 50 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхова виплата (страхове відшкодування) це грошові кошти, що виплачуються страховиком у разі настання страхового випадку відповідно до умов договору страхування та/або законодавства.
Згідно з п. 59 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 69 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб при страхуванні ризиків, пов`язаних, зокрема, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій, доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.
За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Аналогічне за змістом правове регулювання містить ст. 108 Закону України «Про страхування», відповідно до якої страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.
Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, у межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.
Отже, після виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування майна страховик набуває у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Таке право не є новим самостійним зобов`язанням, а є переходом до страховика права вимоги, яке до виплати страхового відшкодування належало страхувальнику або іншій особі, яка одержала страхову виплату.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про страхування» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим Законом, іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Дія положень Закону України «Про страхування» поширюється на відносини, що регулюються цим Законом, якщо цим Законом не передбачено інше.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом.
Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про страхування» страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
Пунктом 6 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про страхування» передбачено, що договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами.
Отже, обов`язок страховика цивільно-правової відповідальності щодо відшкодування шкоди майну потерпілого обмежувався правилами спеціального закону, зокрема щодо врахування фізичного зносу складників транспортного засобу та франшизи, визначеної договором ОСЦПВ.
Водночас застосування страховиком цивільно-правової відповідальності фізичного зносу та франшизи при визначенні страхового відшкодування не припиняє деліктного зобов`язання особи, яка завдала шкоди, у частині різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка була здійснена страховиком такої особи.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 22.04.2021 у справі №759/7787/18 правильним є стягнення із винного водія (роботодавця) різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження N 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі №755/5374/18 (провадження №61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі №756/2632/17 (провадження №61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19.
У цій справі ПАТ «СК «УСГ» після настання страхового випадку за договором добровільного страхування здійснило страхове відшкодування у загальному розмірі 104 782,72 грн. Такий розмір страхового відшкодування підтверджений страховим актом № ПСКА-13444 від 26.03.2025 року, рахунком - фактура № ЧІ000000044 від 03.03.2025 року, 
ПрАТ СК «Граве Україна» як страховик цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 здійснило на користь ПАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування у розмірі 62 719,07 грн. 
Крім того, ОСОБА_1 частково повернув кошти у розмірі 20 000 грн., що підвтердужється копією платіжної інструкції від 27.05.2025 року.
Таким чином, невідшкодованою залишилася різниця між фактичним розміром страхового відшкодування, здійсненого позивачем, та сумою, отриманою від страховика цивільно-правової відповідальності, а саме: 104 782,72 грн – 82 719,07 грн = 22063,65 грн.
На підставі викладеного, суд вважає, що позивач довів належними, допустимими та достатніми доказами факт виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування, факт часткового відшкодування цієї суми страховиком цивільно-правової відповідальності відповідачки, а також наявність невідшкодованої різниці у розмірі 22063,65 грн, яка відповідно до ст. 993, 1194 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування» підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Враховуючи встановлені судом обставини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.
Керуючись ст. 4, 12, 13 6, 81, 89, 141, 263-265, 268, 281-282, 354 ЦПК України, ст. 11, 993, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. 108 Закону України «Про страхування», суд

УХВАЛИВ:
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (ЄДРПОУ 30859524, місцезнаходження за адресою: 03038, м. Київ, вул. Леонтовича, 9 корп. 1 оф. 301) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 22 063,65 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (ЄДРПОУ 30859524, місцезнаходження за адресою: 03038, м. Київ, вул. Леонтовича, 9 корп. 1 оф. 301) сплачений судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Суддя         М.В. Шаньшина