Справа № 583/656/26
2/301/848/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"12" червня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді Бобик О.І.,
за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,
відповідачки ОСОБА_1 , 
представника відповідачки Кобрин М.М. (в режимі ВКЗ),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.09.2019 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 25.09.2019 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк», таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами, складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідачка підтвердила, що отримала примірник договору в мобільному додатку monobank та зобов`язалася виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 80000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, а тому має заборгованість у розмірі 96468,05 грн, яка складається з 96468,05 грн заборгованості за тілом кредиту. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.02.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.
Представником відповідачки ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що у період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, однак позивачем не враховано вказані вимоги закону та протиправно здійснено нарахування кредиту. 
Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому просить задовольнити позовні вимоги. Вказує, що між сторонами було досягнуто всіх істотних умов кредитного договору. Відповідно до виписки про рух коштів по картці кредитний ліміт боржника складає 80000,00 грн, баланс складає – (мінус) 16468,05, тобто заборгованість складає 96468,05 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 80000,00 грн та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 16468,05 грн, і виникла у зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку.
Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.03.2026 року вказану цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Іршавського районного суду Закарпатської області.
Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 27.04.2026 вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала частково у розмірі кредитного ліміту 80000,00 грн. Не визнала позовні вимоги у розмірі 16468,05 грн та просила їх зменшити, перерахувавши такі у розмірі 1%, згідно ЗУ «Про захист прав споживачів. У стягненні з неї судового збору просила відмовити. Також просила застосувати строк позовної давності та розстрочити виконання рішення суду.
Представник відповідачки ОСОБА_3 у судовому засіданні просила частково задовольнити позовні вимоги у розмірі 80000,00 грн та розстрочити відповідачці сплату таких. У стягненні судового збору з відповідачки просила відмовити.
Заслухавши пояснення відповідачки та її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 25.09.2019 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву-анкету, у якій відображено її волевиявлення на відкриття поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану в мобільному додатку. Підписавши заяву, ОСОБА_2 погодилася, що ця анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. (а.с.21).
На підставі указаної заяви ОСОБА_2 встановлено кредитний ліміт та видано кредитну кратку (а.с.19,20).
Згідно з наданим банком розрахунком за вказаним кредитним договором станом на 29.12.2025 року заборгованість відповідачки становить 96468,05 грн, яка складається з 96468,05 грн заборгованості за тілом кредиту (а.с.8-13).
Згідно виписки про рух коштів ОСОБА_2 активно користувалася кредитними коштами (а.с.15-18).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1статті 1048 Цивільного кодексу України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
У відповідності до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Враховуючи ту обставину, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «Універсал Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості по кредиту.
Що стосується вимоги відповідачки про перерахунок відсотків, згідно ЗУ «Про захист прав споживачів, то з наданого банком розрахунку вбачається, що заборгованість відповідачки становить 96468,05 грн, яка складається з 96468,05 грн заборгованості за тілом кредиту і така заборгованість була нарахована станом на 11.11.2022, а тому підстав для перерахунку вказаної заборгованості немає.
Оскільки позивачем долучено до позову відповідний розрахунок боргу, а відповідачем належним чином не спростовано надані розрахунки, а тому суд бере до уваги долучені до позову докази щодо розміру заборгованості та її складових.
З урахуванням всього наведеного, суд відхиляє усі доводи відзиву та заперечення стосовно незаконності розміру заборгованості та наявності підстав для її зменшення.
Такими чином оскільки внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість на загальну суму 96468,05 грн, така підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Щодо заяви відповідачки про сплив позовної давності, то з цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: загальний та спеціальний. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до статті 263 ЦКУ перебіг позовної давності зупиняється:
1) якщо пред`явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила);
2) у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом;
3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини;
4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.
У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин.
Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ,під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
У той же час пунктом 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України № 691-ІХ від 16 червня 2020 року «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»).
Також, пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681 ,728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Таким чином, пунктами 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України строки позовної давності, установлені статтею 257 ЦК України, продовжено на строк дії карантину та на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що строки позовної давності позивачем не пропущено.
Тобто пред`явлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 3328,00 грн, сплачений останнім при пред`явленні позову. Підстави для відмови у стягненні такої суми, як того просять відповідач та її представник, - відсутні.
Щодо заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду, то з цього приводу слід зазначити.
Відповідно до ч.7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Частиною 1 ст. 267 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відповідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.
Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. В той же час, згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25.09.2015 року № 8 встановлено, що судам при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суду слід враховувати те, що розстрочкою виконання рішення є встановлення періоду, протягом якого рішення суду виконається частинами з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частини мають визначатись судом. Це стосується виконанням рішення суду щодо предметів, які діляться (грошей, майна тощо). Суди, задовольняючи заяви про розстрочку та відстрочку виконання рішень, не враховують що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для невиконання судових рішень, які набрали законної сили, та не є обставиною, що утруднює виконання рішень суду. Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.
Так, відповідачка стверджує, що можливості сплатити одним платежем всю суму заборгованості на даний час у неї немає, просить суд врахувати її скрутне матеріальне становище, оскільки ніде не працює, розлучена, має на утриманні дитину, наразі воєнний стан.
Оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що є підстави для розстрочення рішення суду, оскільки відповідачка не працевлаштована, розлучена, має на утриманні дитину.
Таким чином враховуючи, те що ОСОБА_2 не має постійного достатнього доходу для виконання рішення суду одразу в повному обсязі, зважаючи на введений на території України правовий режим воєнного стану, суд вважає за можливе заяву відповідачки задовольнити та розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців, встановивши порядок шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 8039,00 гривень. При цьому сума судового збору розстроченню сплати не підлягає, відповідачка має сплатити вказану суму в загальному порядку виконання судового рішення.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 354-355 ЦПК України, ст. ст.11, 509, 526, 611, 625, 1048-1050,1054 ЦК України, суд,

у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул.Оленівська,23) заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 25.09.2019 року в розмірі 96468,05 (дев`яносто шість тисяч чотириста шістдесят вісім) гривень 05 копійок.
Розстрочити ОСОБА_1 виконання даного рішення, терміном на 12 (дванадцять) місяців, шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 8039 (вісім тисяч тридцять дев`ять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 3328 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 17.06.2026.

Суддя Іршавського
районного суду: О. І. Бобик