УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №277/1322/25 Головуючий у 1-й інст. Корсун Т. Г. 
Номер провадження №33/4805/937/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі захисника Клострейх О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Клострейх Олени Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2026 року, якою останнього визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В: 

Постановою судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 29.09.2025 року о 11 год. 50 хв. в селищі Ємільчине по вул. Наума Тихого, 8 В, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі водій проходити відмовився.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Клострейх О.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відстуні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а отже у останнього не виникало обов`язку пройти огляду на стан алкогольного сп`яніння. Посилається на те, що відеозапис не є безперервним, оскільки на диску наявні 3 відеозаписи, на яких відсутня зупинки автомобіля та першочергове спілкування. Зазначає, що направлення на медичний огляд, наявне в матеріалах справи, не відповідає встановленому зразку та не засвідчене печаткою, дата такого направлення на відповідає обставинам справи. 
Додатково захисником поданий ряд клопотань, зокрема, про повне дослідження матеріалів справи про адміністративне правопорушення, про фіксацію судового розгляду технічними засобами. Також просила викликати та допитати поліцейського Звягельського РВП ВП ГУНП в Житомирській області Ничипорчука Р.В. щодо обставин справи. Також заявила клопотання про допит в якості свідка дружину ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , яка перебувала на місці події та є власником автомобіля. Просила визнати неналежними та недопустимими доказами відеоматеріали, оскільки зважаючи на їх фрагментарність, неможливо повно та всебічно дослідити всі обставини справи, а також просила витребувати зі Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області оригінальну та повну версію відеозапису. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника Клострейх О.В., перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №468290 від 29.09.2025 вбачається, що 29.09.2025 року о 11 год. 50 хв. в селищі Ємільчине по вул. Наума Тихого, 8 В, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Passat НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі водій проходити відмовився (а.с.2).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП (від підпису відмовився); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (від підпису відмовився); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.09.2025; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; довідкою про адміністративне правопорушення від 02.10.2025, відповідно до якої гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не притягувався до адміністративної відповідальності; посвідченням водія серії НОМЕР_2 ; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5829594 від 29.09.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (наявний підпис водія); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом від 29.09.2025 (від підпису відмовився); рапортом інспектора СРПП ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Павленка С.В. від 29.09.2025; наявним в матеріалах справи відеозаписом.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
Так, з матеріалів справи та відеозапису вбачається, що в ході спілкування з водієм ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, який перебуває біля автомобіля, працівники поліції оголошують текст постанови про порушення ним правил дорожнього руху та ознайомлюють водія із її змістом. Також поліцейські повідомляють водію про наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та пропонують пройти огляд на місці зупинки чи у медичному закладі. На таку пропозицію водій ОСОБА_1 спочатку погодився пройти огляд у медичному закладі, але згодом попросив надати час для телефонного дзвінка, і після такого дзвінка від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» чи в медичному закладі ОСОБА_1 категорично відмовився, оспорюючи причетність до керування автомобілем.
Однак на початку спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 жодним чином не заперечував факт нещодавнього керування транспортним засобом.
Інші особи, які перебували в автомобілі на передньому та задньому пасажирських сидіннях також не заперечували факт керування автомобілем саме ОСОБА_1 та не виказували, що водієм була інша особа та її місцезнаходження. 
Крім цього, згідно з наявним відеозаписом з нагрудних камер ОСОБА_1 жодного разу не повідомляв працівникам поліції, що за кермом була інша особа, зокрема, із присутніх в автомобілі. Навпаки, в ході з`ясування обставин вчинення первісного правопорушення за порушення правил зупинки, ОСОБА_1 вказував, що його попросили перепаркувати автомобіль із дотриманням ПДР у дозволеному місці, подалі від пішохідного переходу.
Саме такі первинні покази водія ОСОБА_1 , який жодним чином не заперечував факт нещодавнього керування транспортним засобом, на думку суду, є найбільш правдивими та достовірними, оскільки особливість психіки людини в перші секунди, хвилини після події не дозволяє їй за короткий проміжок часу вигадати чи спотворити дійсність життєвої ситуації та створити неправдиве алібі для себе, та не встигає сформувати у своїй уяві хибну версію минулої поведінки та правдоподібно повідомити про неї допитувача. Тому первинні покази водія ОСОБА_3 , які зафіксовані одразу на місці, на переконання суду, є найбільш правдоподібними та достовірними, та обґрунтовано враховано судом при розгляді справи.
Версію водія про непричетність його до керування автомобілем, висунуту після спілкування по телефону, апеляційний суд розцінює як намагання повідомити викривлену версію і уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. 
Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується також даними постанови серії ЕНА №5829594 від 29.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, за здійснення зупинки ближче 10 метрів до пішохідного переходу. Доказів оскарження вказаної постанови апеляційному суду не надано. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає безсумнівним та доведеним достатніми доказами факт виконання 29.09.2025 об 11 год. 41 хв функцій водія та керування ОСОБА_1 транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 .
Доводи апелянта про те, що надані відеофайли не є безперервними є частково слушними, однак зміст зафіксованих подій на трьох відеофайлах є послідовним у часі і не викликає сумнівів того, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу та виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, на вимогу працівника поліції категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» чи у медичному закладі.
В цьому контексті суд звертає увагу на те, що пунктом 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 № 1026 передбачена безперервність здійснення відеозапису під час виконання поліцейськими своїх службових обов`язків.
Між тим, нормативними документами, які регламентують порядок виявлення та фіксації адміністративних правопорушень, складання протоколів про адміністративні правопорушення та направлення відповідних матеріалів до суду не передбачено обов`язковості надавання усього відеозапису, здійсненого у ході виконання поліцейським своїх службових обов`язків. При цьому переривання відеозапису для складання протоколу або інших дій, не пов`язаних із безпосереднім спілкуванням поліцейських із водієм чи іншими учасниками, не є процесуальним порушенням, яке б призвело до беззаперечної неналежності такого відеодоказу.
На думку суду, долучені до протоколу файли відеозаписів, на яких зафіксовані події спілкування із ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу, відмова останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та процесуальні дії, які при цьому вчинили поліцейські, є послідовними і безперервними у часі, та об`єктивно доводять факт вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та невиконання вимог пункту 2.5 ПДР. Відтак, зазначені доводи апелянта є безпідставними, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами. Підстав для визнання наявного відеозапису недопустимим доказом немає, оскільки існуюча частині відеозапису є безперервною та достатньо інформативною. 
Також не підлягає задоволенню клопотання захисника про витребування із Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області оригінальної та повної версії відеозапису, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція під час виконання своїх повноважень здійснює фото- і відеофіксацію із застосуванням технічних засобів. Отримані в такий спосіб відеозаписи є самостійними електронними доказами, допустимість яких не залежить від їх засвідчення електронним цифровим підписом.
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ може існувати на кількох носіях інформації, при цьому кожен електронний примірник є оригіналом. 
Отже, відеозаписи, що міститься на оптичному носії, долучені до матеріалів справи та досліджені судом, є оригіналом електронного документа у розумінні закону. Більш повного відеозапису поліцейським не здійснювалось та з огляду на давність подій з вересня 2025 року його можливе зберігання в органах поліції є маловірогідним, тому направлення додаткових запитів на етапі апеляційного розгляду є недоцільним.
Щодо клопотання апелянта про допит в якості свідка працівника поліції ОСОБА_4 , то апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи наявні достатні дані та відеоматеріали щодо обставин адміністративного правопорушення, яке мало місце 29.09.2025, які між собою взаємоузгоджуються, є чіткими, несуперечливими, відтак сумнівів не викликають та не потребують виклику вказаної посадової особи у судове засідання для дачі пояснень. Відеозаписи з нагрудних камер є повними та безперервними. Жодних суперечностей, які б викликали сумнів у достовірності відомостей, зазначених у документах, складених працівниками поліції, та відеоматеріалах, немає.
Також апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника про допит в якості свідка ОСОБА_2 , з огляду на те, що вона є дружиною особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а відтак є безпосередньо зацікавленою у результатах розгляду справи та об`єктивність її показів викликає у суду сумніви. Також апеляційний суд враховує, що безпосередньо на місці події остання будь-яких пояснень чи зауважень працівникам поліції не висловлювала, та перебувала на пасажирському сидінні автомобіля.
Розбіжність у даті складання направлення на медичний огляд (29.10.2025) із фактичною датою події (29.09.2025), а також відсутність печатки у вказаному документі, слід вважати технічною опискою, що не має значення для правильного вирішення справи, оскільки фактично водій не направлявся на огляд в медичний заклад через його категоричну відмову від проходження такого огляду, а тому вказане направлення і відображена у ньому дата не є ключовим доказом у справі, а оцінюється в сукупності з іншими доказами.
Наведені апелянтом доводи не впливають на правомірність дій працівників поліції та правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Клострейх Олени Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 10 квітня 2026 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: