ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/20754/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Шлай А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 в адміністративній справі №160/20754/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
17.07.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 15.07.1990 по 31.01.1991, з 11.02.1994 по 31.12.1997, з 10.07.1998 по 10.09.1998, з 03.11.1998 по 17.06.1999, з 20.06.1999 по 05.05.2000 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , до страхового стажу.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) періоди роботи з 15.07.1990 по 31.01.1991, з 11.02.1994 по 31.12.1997, з 10.07.1998 по 10.09.1998, з 03.11.1998 по 17.06.1999, з 20.06.1999 по 05.05.2000 відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 05 березня 2020 року отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 11 червня 2025 позивач звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з проханням повідомити, чи зараховано до її страхового стажу наступні періоди трудової діяльності: з 15.07.1990 по 31.01.1991 на посаді референта-секретаря в ТОВ “Укрнафтаторг” (записи 3-4 трудової книжки НОМЕР_3 ); з 11.02.1994 по 31.12.1997 та з 10.07.1998 по 10.09.1998 на посаді бухгалтера (оператора ПК)-референта в АПК “Кривбасагропром” (записи 5-6 трудової книжки НОМЕР_3 ); з 03.11.1998 по 17.06.1999 на посаді секретаря в ТОВ “Прод-інвест “Оператор” (записи 7-8 трудової книжки НОМЕР_3 ); з 20.06.1999 по 05.05.2000 на посаді бухгалтера-оператора ПК та заступника начальника відділу дистриб`юції” в ПП “Східно-Українська дистриб`юторська компанія” Склад-магазин №2 (записи 9-10 трудової книжки НОМЕР_1 ). Якщо зазначені періоди не зараховані до страхового стажу, просила їх зарахувати або надати нормативне обґрунтування відмови у зарахуванні. У відповідь на своє звернення отримала лист №30923-21972/Т-01/8-0400/25 в якому повідомлялося, що жоден період трудової діяльності, зазначений у трудовій книжці НОМЕР_1 не зараховано до страхового стажу тому, що бланк трудової книжки датовано 1993 роком, а запис про заповнення трудової книжки датований 15.06.1990, що не відповідає вимогам Інструкцій №162, №58. В листі також містилася рекомендація для вирішення питання надати довідки, виписки із наказів про прийом та звільнення з роботи та інші, або звернутися до суду. Позивач вважає бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо зарахування до її страхового стажу періодів роботи та наголошує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Спірні періоди роботи підтверджені записами трудової книжки НОМЕР_3 . Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивачку права на включення періодів роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням. ОСОБА_1 не повинна нести відповідальності за неточності записів, зроблених роботодавцями до її трудової книжки. Як вбачається з витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не зараховані періоди роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 включені до страхового стажу позивача, оскільки роботодавцями за неї сплачено страхові внески. Отже робота позивачки у спірні періоди і набуття нею страхового стажу підтверджені даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тому не зарахування відповідачем спірних періодів до страхового стажу ОСОБА_1 є протиправним.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) періодів роботи з 15.07.1990 по 31.01.1991, з 11.02.1994 по 31.12.1997, з 10.07.1998 по 10.09.1998, з 03.11.1998 по 17.06.1999, з 20.06.1999 по 05.05.2000 відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 , до страхового стажу.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 періоди роботи з 15.07.1990 по 31.01.1991, з 11.02.1994 по 31.12.1997, з 10.07.1998 по 10.09.1998, з 03.11.1998 по 17.06.1999, з 20.06.1999 по 05.05.2000 відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.
У задоволені іншої частини позовних вимог було відмовлено. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що надаючи попередню правову оцінку пред`явленим позивачем документам, було встановлено, що трудова книжка позивача НОМЕР_1 від 15.06.1992, оформлена з порушенням вимог Інструкції № 58. До страхового стажу Позивача відповідно до записів трудової книжки не було зараховано періоди роботи, оскільки бланк трудової книжки від 1993 року, а запис про заповнення трудової книжки від 15.06.1990 не відповідає вимогам Інструкції № 162 та № 58.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою, в якій просила повідомити, чи зараховано до її страхового стажу наступні періоди трудової діяльності: з 15.07.1990 по 31.01.1991 на посаді референта-секретаря в ТОВ “Укрнафтаторг” (записи 3-4 трудової книжки НОМЕР_3 ), з 11.02.1994 по 31.12.1997 та з 10.07.1998 по 10.09.1998 на посаді бухгалтера (оператора ПК)-референта в АПК “Кривбасагропром” (записи 5-6 трудової книжки НОМЕР_3 ), з 03.11.1998 по 17.06.1999 на посаді секретаря в ТОВ “Прод-інвест “Оператор” (записи 7-8 трудової книжки НОМЕР_3 ), з 20.06.1999 по 05.05.2000 на посаді бухгалтера-оператора ПК та заступника начальника відділу дистриб`юції” в ПП “Східно-Українська дистриб`юторська компанія” Склад-магазин №2 (записи 9-10 трудової книжки НОМЕР_3 ). Якщо зазначені періоди не зараховані до страхового стажу, просила їх зарахувати або надати нормативне обґрунтуванням відмови у зарахуванні.
Листом від 10.07.2025 року відповідач повідомив, що з 11.03.2020 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До страхового стажу відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 15.06.1990 не було зараховано періоди роботи, оскільки бланк трудової книжки від 1993 року, а запис про заповнення трудової книжки від 15.06.1990. що не відповідає вимогам Інструкцій № 162. Враховуючи викладене, за наданими документами та даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний страховий стаж позивача станом на 01.07.2025, складає 31 рік 11 місяців.
Не погодившись з вказаними висновками пенсійного органу, позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач наділена правом на зарахування до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком періодів роботи з 15.07.1990 по 31.01.1991, з 11.02.1994 по 31.12.1997, з 10.07.1998 по 10.09.1998, з 03.11.1998 по 17.06.1999, з 20.06.1999 по 05.05.2000 відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 .
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року – не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року – не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року – не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року – не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року – не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року – не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року – не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року – не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року – не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року – не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року – не менше 35 років.
Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Однак, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії, зокрема, на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки.
Як свідчать встановлені обставини справи, пенсійним органом до страхового стажу позивача відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 від 15.06.1990 не було зараховано періоди роботи, оскільки бланк трудової книжки від 1993 року, а запис про заповнення трудової книжки від 15.06.1990. що не відповідає вимогам Інструкцій № 162.
Згідно трудової книжки позивача НОМЕР_1 , позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо періодів роботи з 15.07.1990 по 31.01.1991, з 11.02.1994 по 31.12.1997, з 10.07.1998 по 10.09.1998, з 03.11.1998 по 17.06.1999, з 20.06.1999 по 05.05.2000.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Вказані правові висновки також відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 09.08.2019 року по справі № 654/890/17 та від 21.02.2018 у справі №687/975/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Також, згідно ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Таким чином, з огляду на вказані обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 періоди роботи з 15.07.1990 по 31.01.1991, з 11.02.1994 по 31.12.1997, з 10.07.1998 по 10.09.1998, з 03.11.1998 по 17.06.1999, з 20.06.1999 по 05.05.2000 відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 в адміністративній справі №160/20754/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.В. Шлай