532/467/24 
2/532/15/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2026 р. м. Кобеляки
Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді Макарчука С.М.,
з участю
відповідача Печінського О.В.,
секретаря судового засідання Демидюк О.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки в порядку загального позовного провадження цивільну справу №532/467/24 за позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,  

В С Т А Н О В И В:

АТ "Перший український міжнародний банк" (АТ "ПУМБ") звернулося до суду з позовом, у якому прохають стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача:
- заборгованість за кредитним договором № 2001375373201 від 10.08.2019 у сумі 54491 гривня 02 копійки, яка складається із: 33555,12 грн заборгованості за кредитом та 20935,90 грн заборгованості за процентами;
- витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок.
Позов обґрунтований тим, що на підставі кредитного договору №2001375373201 10.08.2019 ОСОБА_1 видано кредитну картку з кредитним лімітов в сумі 30000 грн, який пізніше збільшено до 34800 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на 01.01.2024 утворилася зазначена заборгованість.
Ухвалою від 29.03.2024 позов прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Відповідачем подано відзив на позов, у якому ОСОБА_1 прохає частково відмовити в задоволенні позову, визнаючи заборгованість у межах тіла кредиту в сумі 33555,12 грн. 
Заперечення обґрунтовані тим, що на його думку встановлений розмір відсотків суперечить принципам розумності та добросовісності, а умови договору в цій частині є несправедливими.
Позивачем подано відповідь на відзив, у яких позивач прохає відхилити доводи відповідача як безпідставні.
Ухвалою від 29.12.2024 закрито підготовче провадження у справі.
У подальшому відповідачем були подані додаткові пояснення, які за своїм змістом є запереченням на відповідь на відзив, у яких відповідач наполягає на частковому визнанні позову в межах заборгованості за тілом кредиту. Додатково посилається на те, що позивачем нараховані відсокти в період дії воєнного стану і на підставі закону відповідач підлягає звільненню від відповідальності за неможливість викоаннян зобов`язання у зв`язку з цим. Додатково вказує, що з 12.04.2022 по 04.11.2022 ОСОБА_1 на підставі Контракту добровольця територіальної оборони перебував у ДФ Білицької ТГ №1, а з 05.11.2022 - у складі ДФ Полтавської ТГ №3.
У відповіді позивача на зазначені пояснення позивач наполягав на задоволенні позову посилаючись на недоведеність неможливості виконання зобов`язань відповідачем через форс-мажорні обставини.
У подальшому відповідачем запропоноване укладення мирової угоди позивачу, укладення якої позивачем відхилене.
У судовому засіданні 28.04.2026 відповідач підтримував зазначену позицію. Представник позивача в судове засідання не з`явився.
Заслухавши учасників справи, дослідивши доводи письмових заяв сторін та перевіривши надані суду докази, суд робить такі висновки.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та відповідачем 10.08.2019 на підставі кредитного договору № 2001375373201 видано кредит у виді встановленого кредитного ліміту в сумі 30000 грн, який у подальшому збільшено до 34800 грн.
Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.01.2024 року складає 54491,02 грн., з яких: 33555,12 грн заборгованість за кредитом; 20935,90 грн заборгованість процентами.
Зазначені обставини підтверджено заявою на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001375373201, паспортом споживчого кредиту, розрахунком заборгованості за період з 30.08.2019 по 28.02.2023, випискою про рух коштів по картковому рахунку ОСОБА_1 .
Надані відповідачем копія Контракту добровольця територіальної громади та довідка про перебування його станом на 19.01.2023 у складі ДФТГ не спростовують наявність заборгованості та не свідчать про неможливість виконання зобов`язань за договором, а так само не підтверджують існування форс-мажорних обставин саме для відповідача. 
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частин 1, 3, 4 та 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором . Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Ст. 638 ЦК України вказує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору шляхом його підписання, що стало підставою для видачі кредитної картки, з подальшим збільшенням кредитного ліміту.
Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується копією розрахунків про заборгованість і відповідачем не заперечується.
Уклавши зазначений договір на умовах, викладених в ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
За змістом ст. ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Позивачем не заявлялися вимоги про стягнення неустойки, штрафу пені, чи суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а тому положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в цьому випадку незастосовні.
Суд вказує, що відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку - заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду).
А тому суд вказує, що нарахований позивачем розмір відсотків є обґрунтованим.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про порушення відповідачем виниклих між позивачем та ним кредитних зобов`язань і тому з нього на користь останнього в повному обсязі з урахуванням відсотків по кредиту підлягає стягненню загальна сума заборгованості 50088,58 грн.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням зазначених норм процесуального права, враховуючи те, що позов задовольняється в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в повному обсязі судові витрати понесення при зверненні до суду у виді судового збору у сумі 2422,40 грн.
Приймаючи до уваги викладене та, керуючись ст. ст. 4, 5, 6, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 612 ч.1, 625, 629, 1049 ч.1, 1054 ЦК України, суд 
У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (місце знаходження: вул. Андріївська 4, м. Київ, код ЄДРПОУ 14282829) заборгованість за кредитом в сумі 54491 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста дев`яносто одна) гривня 02 копійки, яка складається із:
- 33555,12 грн заборгованості за кредитом;
- 20935,90 грн заборгованості за процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" (місце знаходження: вул. Андріївська 4, м. Київ, код ЄДРПОУ 14282829) витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 

Суддя