ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2026  м.Дніпро Справа № 912/394/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя: Дарміна М.О. (доповідач)
суддів: Кошля А.О., Джепа Ю.А.
при секретарі судового засідання: Новіковій Д.О.
Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Колос" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2025 у справі № 912/394/25 (суддя Кабакова В.Г.)
за позовом Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Колос", вул. Шевченка, буд. 9-А, смт Компаніївка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28400
до відповідача Компаніївської селищної ради, вул. Паркова, буд. 4, смт Компаніївка, Кропивницький район, Кіровоградська область, 28400 
про визнання протиправним та скасування рішення ради, визнання поновленим договору, визнання укладеною додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Виробничий сільськогосподарський кооператив "Колос" звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Компаніївської селищної ради, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області № 7968 від 30 січня 2025 року про розгляд листа-повідомлення Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Колос"; визнати поновленим на той же строк і на тих же умовах договір оренди землі від 07 лютого 2005 року, укладений між Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та ВСК "Колос", щодо 38 земельних ділянок; визнати укладеною додаткову угоду про поновлення зазначеного договору оренди землі у запропонованій позивачем редакції.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач як орендар земельних ділянок належно виконував обов`язки за договором оренди землі від 07.02.2005 та своєчасно звернувся до орендодавця з листом-повідомленням про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк. Однак рішенням Компаніївської селищної ради від 30.01.2025 № 7968 позивачу було відмовлено у поновленні договору з посиланням на неналежне виконання умов договору, що, на думку позивача, є протиправним.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 15 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент звернення позивача із вимогою про визнання укладеною додаткової угоди. Суд першої інстанції встановив, що орендодавець у місячний строк розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди та прийняв рішення про відмову у поновленні договору оренди, посилаючись на неналежне виконання орендарем умов договору. Суд зазначив, що Постійною комісією з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи Компаніївської селищної ради було складено акт обстеження від 31.10.2024, яким встановлено факт розорення земельних ділянок та вирощування на них сільськогосподарських культур (соняшник, кукурудза, коріандр, соя), що свідчить про використання земель не за цільовим призначенням. Суд також звернув увагу на те, що позивач у листі-повідомленні та проекті додаткової угоди просив поновити договір лише щодо 14 земельних ділянок площею 163,728 га, тоді як у позовних вимогах ставить питання про визнання укладеною додаткової угоди на 38 земельних ділянок, що свідчить про недосягнення сторонами домовленості щодо істотних умов договору. Крім того, суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23, дійшов висновку, що вимога про визнання протиправним та скасування рішення селищної ради є неналежним способом захисту, оскільки такий спосіб захисту, як визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, не потребує вжиття додаткових способів захисту.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду, через систему "Електронний суд", Виробничий сільськогосподарський кооператив "Колос" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15 травня 2025 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що 07.02.2005 між Компаніївською районною державною адміністрацією та ВСК «Колос» було укладено Договір оренди землі, зареєстрований 08.02.2005 за № 16, щодо земельних ділянок площею 377,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 3 роки. Пунктом 8 Договору передбачено переважне право орендаря на поновлення договору на новий строк за умови повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії. В подальшому на підставі розпорядження голови Компаніївської РДА № 110-р від 28.02.2011 по кожній із земельних ділянок 25.05.2012 сторонами було укладено додаткові угоди, якими строк дії договору продовжено на 10 років до 08.02.2015. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18.04.2017 договір оренди визнано поновленим на той же строк і на тих же умовах, поновлене право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав до 08.02.2025.
Керуючись статтями 12, 126-1 Земельного кодексу України, ВСК «Колос» звернувся до Компаніївської селищної ради з листом-повідомленням від 06.01.2025 № 2 щодо поновлення договору оренди землі. Однак рішенням від 30.01.2025 № 7968 Рада відмовила в поновленні договору оренди, посилаючись на неналежне виконання умов Договору, а саме самовільне змінення виду угідь земельних ділянок шляхом розорення пасовищ та вирощуванням на них олійних та зернових культур, що підтверджується Актом обстеження від 31.10.2024, складеним Постійною комісією з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи на підставі запиту керівника Знам`янської окружної прокуратури від 25.10.2024 № 52/01/85223 ВИХ-24, за результатами якого розпочато кримінальне провадження № 42025120040000013 за ст. 356 КК України.
Позивач наголошує на недобросовісній поведінці Компаніївської селищної ради, яка полягала в умисному зловживанні своїми правами з цілеспрямованим порушенням прав ВСК «Колос». Акт обстеження земельних ділянок від 31.10.2024 було складено без залучення голови ВСК «Колос» чи будь-якого іншого представника кооперативу. Зі змістом акту позивач не ознайомлювався з метою подання пояснень чи заперечень, як того вимагають норми чинного законодавства. Представника ВСК «Колос» на засідання постійної комісії, яка розглядала проект рішення селищної ради щодо заяви про поновлення договору оренди, також не запрошували. Про існування акту обстеження позивачу стало відомо лише зі змісту рішення селищної ради № 7968 від 30.01.2025.
Апелянт стверджує, що акт обстеження від 31.10.2024 є фіктивним документом, складеним без фактичного проведення обстеження. Даний акт не містить відомостей про початок та закінчення проведення обстеження, не містить посилання на прилади, за допомогою яких проводилося обстеження, в результаті якого нібито було встановлено в один день, які культури сіялися та збиралися на конкретних земельних ділянках протягом 2024 року. На думку позивача, акт був складений як проміжний документ виключно з метою його використання для відмови ВСК «Колос» у поновленні договору оренди землі та легалізації відібрання земельних ділянок у позивача.
Суд першої інстанції ухилився від оцінки дій орендодавця, які передували прийняттю рішення про відмову у поновленні договору оренди, як і від правової оцінки акту обстеження та порядку його складання, не зважаючи на доводи позивача щодо його недопустимості як єдиного доказу неналежного користування земельною ділянкою. Натомість суд зауважив, що позивач не надав доказів на спростування зафіксованих в акті обстеження обставин, тобто суд приймає зі сторони орендодавця будь-які докази, не зважаючи на спосіб їх отримання та форму, та вказує орендарю на необхідність спростовувати зазначену в них інформацію, що, на думку апелянта, не є справедливим судочинством.
ВКС "Колос" посилається на порушення відповідачем вимог частини другої статті 19 Конституції України, згідно з якою органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позивач зазначає, що такого способу, як створення за попередньою змовою з керівництвом прокуратури штучних доказів порушень, Конституція України не передбачає. Обґрунтовуючи позицію щодо відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив про таку підставу для відмови як рішення власника більш розумно розпорядитися землею, не з`ясувавши у відповідача, чи такі обставини мали місце, при цьому у змісті рішення Компаніївської селищної ради такі аргументи відсутні. Апелянт вважає, що суд всіляко виправдовує поведінку орендодавця і намагається згладити всі грубі порушення, допущені як при збиранні доказів «неналежного» використання земельної ділянки, так і процедури прийняття рішення, абсолютно ігноруючи конституційний обов`язок органів місцевого самоврядування діяти лише на підставі та в межах повноважень, передбачених законом.
Позивач звертає увагу на те, що суд першої інстанції, описуючи обставини справи, зазначає, що Компаніївська селищна рада у відповіді на лист від 09.01.2025 № 03-20/11/1 повідомила, що договір оренди землі не буде поновлено. При цьому рішення про відмову у поновленні було прийнято 30.01.2025 колегіальним органом, тоді як селищний голова Олександр Маслюков вже наперед (09.01.2025) зазначив, яке рішення буде прийнято, що, на думку апелянта, свідчить про упередженість та зацікавленість суду в ухваленні рішення на користь відповідача.
У позовній заяві ВСК «Колос» посилався на постанови Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16, від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21, в яких суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин. Орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження орендних правовідносин. Якщо орган місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори, явно безпідставно відмовив в укладенні договору, то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря. Апелянт також посилається на правові позиції Великої Палати Верховного Суду у справах № 313/350/16-ц, № 159/5756/18, № 903/1030/19, № 594/376/17-ц та у справі № 910/5179/20 щодо застосування принципу добросовісності при розгляді судами справ.
Позивач зазначає, що за наявності встановлених порушень з боку відповідача суд мав би, на виконання ст. 246 ГПК України, постановити окрему ухвалу щодо виявлених порушень законодавства або недоліків у діяльності органу місцевого самоврядування, однак такі дії судом не вчинені і належне реагування на дії відповідача не здійснено.
Щодо посилання суду на зазначення іншої площі в проекті додаткової угоди, апелянт зазначає, що Компаніївська селищна рада фактично не розглядала надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, не аналізувала його умови, не заперечувала щодо запропонованих умов, а обґрунтувала відмову в поновленні договірних відносин виключно посиланням на Акт обстеження від 31.10.2024, який, на переконання позивача, складено без проведення обстеження. Тому посилання суду на іншу площу земельних ділянок та недосягнення згоди щодо умов договору як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог є недоречним.
ВСК «Колос» вважає, що оскаржуване рішення відповідає всім критеріям неправомірності, передбаченим ч. 1 ст. 277 ГПК України, а саме: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Компаніївська селищна рада подала відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким заперечує проти доводів апеляційної скарги в повному обсязі та просить залишити рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2025 без змін.
Відповідач зазначає, що при винесенні рішення суддя Кабакова В.Г. правильно застосувала норми матеріального та процесуального права. До спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент звернення позивача із вимогою про визнання укладеною додаткової угоди, оскільки правовідносини щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря не є застосовними положення абзацу 4 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі". Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.02.2024 у справі № 910/1235/22, від 15.05.2024 у справі № 909/694/23, від 06.08.2024 у справі № 912/300/23, від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21, від 06.11.2024 у справі № 927/1237/23, від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23, від 09.04.2025 у справі № 916/1092/24.
Компаніївська селищна рада наголошує, що позивач неналежним чином виконував умови договору оренди землі від 07.02.2005, а отже втратив переважне право перед іншими особами на його укладення на новий строк. Знам`янською окружною прокуратурою було направлено запит від 25.10.2024 № 52/01-8523ВИХ-24 стосовно надання інформації щодо факту розорення земельних ділянок для сінокосіння та випасання худоби, які перебували в оренді ВСК "Колос". На підставі цього запиту Постійною комісією з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи було складено акт від 31.10.2024, яким встановлено, що на дев`яти земельних ділянках вирощувались сільськогосподарські культури (соняшник, кукурудза, коріандр, соя), що підтверджує факт розорення земельних ділянок та використання їх не за цільовим призначенням. До складу комісії був залучений фахівець-агроном Юрій Ткаченко. За фактом можливого самоправства було внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження № 42025120040000013 за ст. 356 КК України.
Щодо доводів позивача про незаконність проведення обстеження без залучення представників позивача, відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на спростування зафіксованих в акті обстеження обставин щодо розорення деяких земельних ділянок.
Компаніївська селищна рада звертає увагу на те, що до листа-повідомлення позивач додав проект додаткової угоди, в якому зазначено лише 14 земельних ділянок з кадастровими номерами: 3522855100:02:000:9078, 3522855100:02:000:9085, 3522855100:02:000:9087, 3522855100:02:000:9089, 3522855100:02:000:9094, 3522855100:02:000:9095, 3522855100:02:000:9096, 3522855100:02:000:9097, 3522855100:02:000:9099, 3522855100:02:000:9100, 3522855100:02:000:9102, 3522855100:02:000:9103, 3522855100:02:000:9104, 3522855100:02:000:9116 на загальну площу 163,728 га, тоді як у позовних вимогах позивач ставить питання щодо визнання укладеною додаткової угоди на 38 земельних ділянок. Отже, позивач у своєму листі № 2 та проекті додаткової угоди просив Компаніївську селищну раду поновити договір лише на частину земель, тобто на змінених умовах. Таким чином, сторонами не досягнуто домовленості щодо площі оренди земельної ділянки, відтак переважне право орендаря припинилося відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".
Щодо посилань позивача на порушення регламенту при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач зазначає, що такі посилання не відповідають дійсності. Рішенню передували: видання розпорядження Компаніївського селищного голови від 16.01.2025 № 8-р про скликання пленарного засідання чергової шістдесят шостої сесії Компаніївської селищної ради восьмого скликання; розгляд питання на постійній комісії з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи (протокол від 28.01.2025); підготовка проекту рішення та направлення його на розгляд сесії; направлення орендодавцем листа від 03.02.2025 № 03-25/40/1 з належним чином завіреною копією рішення. Отже, орендодавець не порушив порядок та термін розгляду заяви орендаря стосовно поновлення договору оренди та вимог, передбачених ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".
Відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23, згідно з якою орган місцевого самоврядування як орендодавець може відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору, а судовий захист законодавчо передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором. Також відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 926/2720/21, згідно з якою у випадку, якщо орендодавець у встановлений законом місячний термін розглянув лист-повідомлення, проаналізував його умови, однак не погодився із запропонованими умовами та заперечив щодо поновлення договору, він діє в межах своїх повноважень. Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до п. 6.45 постанови Верховного Суду від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23, такий спосіб захисту, як визнання укладеним додаткових угод до договору оренди землі, не потребує вжиття додаткових способів захисту, а тому скасування спірних рішень відповідача є неналежним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій ВСК "Колос" наголошує, що дії відповідача не є ні добросовісними, ні справедливими. Позивач зазначає, що алгоритм дій голови Компаніївської селищної ради у співпраці з прокуратурою є однією зі схем рейдерства стосовно прав на землю сільськогосподарського призначення, коли за допомогою правоохоронних органів ініціюються кримінальні провадження з метою тиску чи маніпулювання. Єдиним аргументом рішення селищної ради є наявність кримінального провадження та акту огляду, складеного в рамках того ж провадження, при цьому відповідач діяв таємно, без повідомлення уповноважених осіб ВСК "Колос". Позивач також зазначає, що умови додаткової угоди фактично не розглядалися орендодавцем, тому посилання на недосягнення згоди щодо умов договору є недоречним. Права ВСК "Колос" були порушені в результаті прийняття, на думку позивача, протиправного рішення, і суд мав у будь-якому разі надати правову оцінку оскаржуваному рішенню селищної ради, а не залишати його поза увагою. Позивач посилається на ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначаючи, що обраний спосіб захисту повністю відновлює його права, є ефективним та не допускає повторного звернення до суду.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.06.2025р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи № 912/394/25. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Колос" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2025 у справі №912/394/25 (суддя Кабакова В.Г.)до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Кіровоградської області.
16.06.2025р. матеріали справи № 912/394/25 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2025, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Колос" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2025 у справі №912/394/25 (суддя Кабакова В.Г.). Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 17.02.2026 об 11:00 годин.
02.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Компаніївської селищної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу.
08.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Колос" надійшов відповідь на відзив.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2026 сторін доведено до відома що розгляд апеляційної скарги Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Колос" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2025 у справі №912/394/25 (суддя Кабакова В.Г.) відбудеться в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду зал судового засіданні №511.
17.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Колос" надійшли письмові пояснення.
У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Кощеєва І.М. - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2025 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 97/26 від 17.02.2026 проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2026 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Чус О.В., Кошля А.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2026 справу № 912/394/25 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідача), суддів: Чус О.В., Кошля А.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2026 відкладено розгляд справи до 31.03.2026 на 14:00 год.
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В. - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2025 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 260/26 від 30.03.2026 проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2026 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Джепа Ю.А., Кошля А.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.03.2026 відкладено розгляд справи до 23.04.2026 на 12:55 год.
16.04.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Компаніївської селищної ради надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.04.2026 заяву представника Компаніївської селищної ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
В судовому засіданні 23.04.2026 колегія суддів переходить до стадії ухвалення судового рішення. Вступна та резолютивна частина, якого буде проголошена 30.04.2026р. о 12:50 год.
27.04.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Компаніївської селищної ради надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
В судове засідання 30.04.2026 представники сторін в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
В призначений час представник Федоренко Д.М. не вийшов на зв`язок для участі в судовому засіданні у режимі відеоконференції за допомогою програми EasyCon, про що було складено відповідний акт.
Під час проведення судового засідання на території міста Дніпро сигналу повітряної тривоги оголошено не було, у зв`язку з чим колегія суддів висновує про відсутність підстав для висновку щодо наявності обставин, що перешкоджають здійсненню правосуддя та розгляду справи у визначений час.
30.04.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.
Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначаються Законом України "Про оренду землі".
Статтею 1 означеного Закону визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Частиною першою статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
З 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8 цього Закону з урахуванням Прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України "Про оренду землі", що регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.
Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).
Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" було визначено загальну процедуру дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі, за якої завершення процедури поновлення договору полягало в укладенні додаткової угоди (за згодою сторін чи за судовим рішенням).
При цьому частиною шостою вказаної статті було передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33) тепер регулюється статтею 126-1 ЗК України.
При цьому відповідно до абзацу 4 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Згідно з частиною другою статті 126-1 ЗК України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
З наведеного вбачається, що зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону України "Про оренду землі" базується саме на положеннях статті 126-1 ЗК України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.
Натомість укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до 16.07.2020, базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.
Тому поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" та поняття "поновлення договору оренди", яке містилось у Законі України "Про оренду землі" у попередній редакції, є змістовно різними.
Відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 розділу "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі". Натомість, за загальним правилом дії законів у часі, застосуванню підлягає стаття 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять.
Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.02.2024 у справі № 910/1235/22, від 15.05.2024 у справі № 909/694/23, від 06.08.2024 у справі № 912/300/23, від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21, від 06.11.2024 у справі № 927/1237/23; від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23; від 09.04.2025 у справі № 916/1092/24. 
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: 07.02.2005 між Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та Виробничим сільськогосподарським кооперативом "Колос" було укладено договір оренди землі, зареєстрований 08.02.2005 за № 16, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення загальною площею 377,37 га (пасовищ — 254,01 га, садів — 30,46 га, землі у стадії меліоративного будівництва та відновлення родючості — 92,90 га) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 3 роки; пунктом 8 договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк за умови письмового повідомлення орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору; На підставі розпорядження голови Компаніївської районної державної адміністрації № 110-р від 28.02.2011 договір оренди було поновлено зі зменшенням загальної орендованої площі до 343,69 га, по кожній із земельних ділянок 25.05.2012 сторонами укладено додаткові угоди, якими строк дії договору продовжено до 08 лютого 2015 року; У 2012 році на підставі розпорядження Компаніївської РДА від 18.06.2012 № 492р було укладено чотири угоди до договору оренди від 07.02.2005 про розірвання додаткових угод земельних ділянок площами 7,39 га, 2,16 га, 0,67 га, 6,14 га, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Компаніївському районі 12.09.2012; Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18 квітня 2017 року договір оренди землі від 07.02.2005 визнано поновленим на той же строк і на тих же умовах, визнано укладеною додаткову угоду про його поновлення. Право оренди зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до 08.02.2025.
Відповідно до приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент звернення позивача із вимогою про визнання укладеною додаткової угоди) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (частина перша статті).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (частина друга статті).
До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору (частина третя статті).
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (часина п`ята статті).
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді (частина дев`ята статті).
Сторонами не оспорюється відповідність фактичним обставинам справи встановлення судом першої інстанції того факту, що 06.01.2025 позивач звернувся до Компаніївської селищної ради з листом-повідомленням № 2 про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, додавши проект додаткової угоди, а Рішенням Компаніївської селищної ради від 30.01.2025 № 7968 відмовлено ВСК "Колос" у поновленні договору оренди землі.
Відповідно, висновок суду першої інстанції про те, що рішення Компаніївської селищної ради від 30.01.2025 № 7968 "Про розгляд листа-повідомлення Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Колос" , яким ,відповідно, було відмовлено ВСК "Колос" у поновленні договору оренди та вирішено вважати ВСК "Колос" таким орендарем, який неналежно виконував обов`язки за умовами договору та таким, що не має права перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк прийнято з дотриманням вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі".
У постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 926/2720/21 визначено алгоритм застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі" у контексті дій сторін договору, зокрема зазначено таке: "…якщо орендодавець у встановлений законом місячний термін розглянув надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, проаналізував його умови, у тому числі перевірив його на відповідність вимогам закону, однак не погодився із запропонованими умовами та заперечив щодо поновлення договору, то в цьому випадку він діє в межах своїх повноважень, а отже, суди повинні також відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання договору укладеним". 
У постанові Верховного Суду від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23 сформульовано такий висновок: "6.33. У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору". 
У постанові Верховного Суду від 28.01.2025 у справі № 914/1025/24 викладено такий висновок: "Норми про переважне право орендаря на поновлення договору спрямовані лише на забезпечення пріоритету його інтересів перед інтересами інших осіб. Будь-якого іншого змісту переважне право не має. Воно не може трансформуватися у право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк за відсутності його згоди зі зміненими умовами".
Система доказування у господарському процесі засновується на розподілі тягаря доказування між сторонами у справі. Посилаючись на ту чи іншу обставину або спростовуючи їх у суді, сторона повинна доводити такі обставини доказами (статті 13, 74 ГПК).
За змістом ст. 14 ГПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Знам`янською окружною прокуратурою Кіровоградської області було направлено запит від 25.10.2024 року № 52/01- 8523ВИХ-24 стосовно надання інформації щодо факту розорення земельних ділянок для сінокосіння та випасання худоби, які перебували в оренді ВСК "Колос".
Відповідно до вказаного запиту, Постійною комісією з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи був складений акт від 31.10.2024 року в якому було встановлено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами 3522855100:02:000:9116, 3522855100:02:000:9104, 3522855100:02:000:9103, 3522855100:02:000:9102, 3522855100:02:000:9101, 3522855100:02:000:9100, 3522855100:02:000:9099, 3522855100:02:000:9089, 3522855100:02:000:9078 вирощувались сільськогосподарські культури такі як соняшник, кукурудза, коріандр та соя. До складу комісії був залучений фахівець-агроном Юрій Ткаченко. Отже був підтверджений факт розорення земельних ділянок та використання їх не за цільовим призначенням, про що було повідомлено Знам`янську окружну прокуратуру листом від 04.12.2024 року № 03-20/444/1.
У відповіді на лист від 04.12.2024 року № 03-20/444/1 Знам`янська окружна прокуратура надіслала свої міркування стосовно нецільового використання землі, а також зобов`язала Компаніївську селищну раду надати інформацію про вжиття заходів щодо розірвання договору оренди від 07 лютого 2005 року, що укладений між Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та виробничим сільськогосподарським кооперативом "Колос".
В свою чергу Компаніївська селищна рада в своїй відповіді на лист від 09.01.2025 року № 03-20/11/1 зазначила, що зважаючи на порушення орендарем умов договору оренди землі від 07 лютого 2005 року, що укладений між Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та виробничим сільськогосподарським кооперативом "Колос", останній не буде поновлено або договір не буде укладено на новий строк шляхом використання переважного права перед іншими особами, а також просила внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України.
За фактом можливого самоправства, а саме розорення земельних ділянок з кадастровими номерами: 3522855100:02:000:9116, 3522855100:02:000:9104, 3522855100:02:000:9103, 3522855100:02:000:9102, 3522855100:02:000:9101, 3522855100:02:000:9100, 3522855100:02:000:9099, 3522855100:02:000:9089, 3522855100:02:000:9078, було внесено відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження № 42025120040000013 за ст. 356 Кримінального кодексу України.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 , "концепція негативного доказу", закріплена у частині десятій статті 81 ГПК України, не може тлумачитися так, що певна обставина вважається доведеною, допоки інша сторона її не спростувала, оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. За загальним правилом, тягар доведення обставин, які є підставою позову, покладається на позивача.
Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідні твердження апелянта про те, що : « … Господавський суд Кіровоградської області в оскаржуваному рішенні даючи оцінку діям учасників правовідносин, констатує «недобросовісність» орендаря, яка «доводиться» сфабрикованим актом обстеження і абсолютно не помічає НЕДОБРОСОВІСНОСТІ Компанівського селищного голови Олександра Маслюкова, який вдався до негідних дій та створив, за попередньою змовою з виконуючий обов`язки керівника Знам`янської окружної прокуратури Дмитро Шевченко штучні підстави для прийняття рішення про відмову ВСК «Колос» у поновленні договору оренди…» відхиляються колегією суддів як такі, що не підтверджені належними і допустимими в розумінні статтей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідні твердження апеляційної скарги про те, що : « … суд, описуючи обставини, як зазначено в письмових поясненнях позивача, наводить: «..В свою чергу Компаніївська селищна рада в своїй відповіді на лист від 09.01.2025 року № 03-20/11/1 зазначила, що зважаючи на порушення орендарем умов договору оренди землі від 07 лютого 2005 року, що укладений між Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та виробничим сільськогосподарським кооперативом "Колос", останній не буде поновлено або договір не буде укладено на новий строк шляхом використання переважного права перед іншими особами...»
При цьому суд, автором листа зазначає Компаніївську селищну ради, хоча в даному випадку коректним є зазначення саме Компаніївського селищного голови Олександра Маслюкова, яким він особисто гарантує, що «Договір оренди землі від 07.02.2005 року не буде поновлено або Договір оренди землі не буде укладено на новий строк шляхом використання переважного права перед іншими особами». (рішення про відмову у поновлені прийнято 30.012025 року колегіальним органом, при цьому Олександр Маслюков вже наперед (09.01.2025 року) зазначає яке рішення буде прийнято) .
Вищенаведене безумовно і очевидно свідчить про зацікавленість суду в ухваленні рішення на користь відповідача.
В іншому випадку, за наявності наведених обставин, суд мав би, на виконання ст. 246 ГПК України, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановити окрему ухвалу. Відповідно до ч.6 даної норми, окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно. Згідно з ч. 11 статті, окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, який повинен надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк.
Наведені дії судом не вчинені і належне реагування на дії відповідача не здійснено.
Окрім «доведеності» недобросовісності орендаря і права органу місцевого самоврядування приймати рішення керуючись виключно бажанням ухилитися від поновлення договірних відносин, суд також наводить таку окрему підставу для відмови в поновленні договору оренди як зазначення іншої площі в проекті додаткової угоди доданої до листа-повідомлення ВСК «Колос», ніж така яка значиться в договорі оренди…» відхиляються колегією суддів як такі, що носять характер оціночних суджень.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що Позивач неналежним чином виконував умови договору оренди землі від 07 лютого 2005 року, що укладений між Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та виробничим сільськогосподарським кооперативом "Колос", позивачем не надано жодного доказу на спростування зафіксованих в акті обстеження обставин щодо розорення деяких земельних ділянок, в зв`язку із чим втратив переважне право перед іншими особами на його укладення на новий строк.
Крім того, апелянтом не оспорюється правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи в частині того, що до листа-повідомлення додано проект додаткової угоди про продовження (поновлення) договору оренди землі від 07 лютого 2005 року, що укладений між Компаніївською районною державною адміністрацією Кіровоградської області та виробничим сільськогосподарським кооперативом "Колос" та зареєстрований у Компаніївському районному відділі Кіровоградської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель 08 лютого 2005 року вчинено запис за № 16. В даному листі та проекті додаткової угоди зазначено тільки 14 земельних ділянок з кадастровими номерами: 3522855100:02:000:9078, 3522855100:02:000:9085, 3522855100:02:000:9087, 3522855100:02:000:9087, 3522855100:02:000:9089, 3522855100:02:000:9094, 3522855100:02:000:9095, 3522855100:02:000:9096, 3522855100:02:000:9097, 3522855100:02:000:9099, 3522855100:02:000:9100, 3522855100:02:000:9102, 3522855100:02:000:9103, 3522855100:02:000:9104, 3522855100:02:000:9116 на загальну площу 163,728 га, а в позовних вимогах позивач ставить питання щодо визнання укладеної додаткової угоди на 38 земельних ділянок. Отже позивач в своєму листі № 2 та проекті додаткової угоди, просив Команіївську селищну ради поновити договір лише на частину земель, тобто на змінених умовах.
Згідно правового висновку, викладеному в постанові від 29.01.2025 у справі № 925/1536/23: 6.30. Верховний Суд зауважував, що оскільки відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.
При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.
6.31. Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
6.32. Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" визначає алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі та певні правові запобіжники для захисту орендаря як більш уразливої сторони в цих правовідносинах від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря.
6.33. У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.
6.34. Щодо ж до прав орендаря на продовження орендних правовідносин, то судовий захист законодавчо передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором. Отже, у вирішенні питання щодо продовження користування земельною ділянкою слід виходити з того, що користування має бути належним з точки зору положень статті 3 ЦК України, а не будь-яким".
Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги в частині того, що: « … Суд взагалі ухилився від оцінки дій орендодавця, які передували прийняттю рішення про відмову у поновленні договору оренди, як і від правової оцінки Акту обстеження та порядку його складання, не зважаючи на доводи позивача щодо його недопустимості як єдиного доказу неналежного користування земельною ділянкою. Натомість суд зауважив, що позивач не надав доказів, на спростування зафіксованих в акті обстеження обставин. Тобто, суд приймає зі сторони орендодавця будь які докази, не зважаючи на спосіб їх отримання та форму, та вказує орендарю на необхідність спростовувати зазначену в них інформацію. Така позиція суду не є справедливим судочинством і відповідно не може мати результатом ухвалення законного рішення.
Відповідно до приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент звернення позивача із вимогою про визнання укладеною додаткової угоди) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (частина перша статті).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (частина друга статті).
До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору (частина третя статті).
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (часина п`ята статті).
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді (частина дев`ята статті).
Однак, описавши зазначені правові норми в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, суд застосував їх лише в частині що стосується строку розгляду орендодавцем листа-повідомлення, зробивши акцент на дотриманні Компаніївською селищною радою строків.
Попри те, що суд зауважив в рішенні, що судовий захист законодавчо передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором, судом не з`ясовано дійсних обставин справи та не встановлено належними та допустимими доказами допущення порушень орендарем умов договору оренди, земельного чи іншого законодавства.
Обгрунтовуючи позицію щодо відмови у задоволенні позовних вимог суд, зазначив про таку підставу для відмови як рішення власника більш розумно розпорядитися землею не з`ясувавши у відповідача чи такі обставини мали місце. При цьому, у змісті рішення Компаніївської селищної ради такі аргументи відсутні.
Зі змісту рішення вбачається, що суд всіляко оправдує поведінку орендодавця і намагається «згладити» всі грубі порушення допущені як при збиранні доказів «неналежного» використання земельної ділянки, так і процедури прийняття рішення, абсолютно ігноруючи частини другу статті 19 Конституції України, в якій закріплено обов`язок органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Слід зауважити, що такого способу, як створення за попередньою змовою з керівництвом прокуратури штучних доказів порушень, Конституція України не передбачає.
У позовній заяві ВСК «Колос» посилався на постанови Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16, в яких суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.
Верховний Суд зазначив, що відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.
При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.
Верховний Суд у постанові від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21 вказав на те, що законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб.
Орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк.
Якщо орган державної влади чи місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори (наприклад, явно безпідставно відмовив в укладенні договору), то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря.
Оскільки позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, останній може вважатись таким, що набув право «правомірного очікування», натомість орендодавець знехтував своїм обов`язком добросовісно провести переговори, не пропонуючи жодних умов орендарю, є підстави для визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди.
Наведені доводи відповідають також правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у справах №313/350/16-ц, №159/5756/18, №903/1030/19, №594/376/17-ц щодо розгляду справ за позовами орендарів про поновлення договорів оренди земельних ділянок; та правовим позиціям Великої Палати Верховного Суду у справі №910/5179/20 і об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі №3190/34/17 щодо застосування принципу добросовісності при розгляді судами справ.
При цьому Верховний Суд виходить з того, що вказівка на проєкт правочину щодо продовження орендних правовідносин як на додаткову угоду чи на додатковий договір не впливає на суть наявного волевиявлення орендаря на продовження орендних правовідносин…» як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи, що , в свою чергу, виключає можливість врахування наведених висновків Верховного Суду.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
В даній справі колегія суддів дійшла висновку, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
Враховуючи вищевикладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку залишити без задоволення апеляційну скаргу Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Колос", а рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2025 у справі № 912/394/25, відповідно, залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виробничого сільськогосподарського кооперативу "Колос" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2025 у справі № 912/394/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 15.05.2025 у справі № 912/394/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено 05.05.2026

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя А.О. Кошля

Суддя Ю.А. Джепа