Справа № 602/167/25
Провадження № 2/602/23/2026

ЛАНОВЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Тернопільської області 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"22" квітня 2026 р. м.Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді -       Холява Л.І.,
секретар -        Домчук В.І.,

розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за позовом представника позивачки ОСОБА_1 – ОСОБА_2 до  ОСОБА_3  про стягнення шкоди та зустрічним позовом  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1  про стягнення шкоди,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивачки ОСОБА_4 – ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2200.00 грн та моральної шкоди в розмірі 5000.00 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивачки вказав, що 13 жовтня 2024 року близько 13 год. 18 хв. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рухалися на тракторі колісному марки FORTE TP-240-2WD 2020 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який належить чоловікові позивачки – ОСОБА_9 , до лісу по гриби біля с.Татаринці Кременецького району Тернопільської області. Навпроти вийшли двоє чоловіків, почали голосно кричати, погрожувати, один з них прорізав в тракторі всі колеса. 
Своїми діями відповідач наніс позивачці матеріальну шкоду в розмірі 2200.00 грн, яка складається з 1200.00 грн витрачених на ремонт пошкоджених коліс та 1000.00 грн на послуги навантажувача «MANITU».
Моральна шкода, яку позивачка оцінює в сумі 5000.00 грн полягає у душевних стражданнях та переживаннях ОСОБА_4 , перенесених нею після дій відповідача.
Ухвалою суду від 12 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Від відповідача ОСОБА_6 до суду надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2000.00 грн та моральної шкоди в розмірі 5000.00 грн.
Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_6 мотивує тим, що 13 жовтня 2024 року ОСОБА_4 приблизно 13 год. 18 хв. разом із її знайомими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рухалися на тракторі колісному марки FORTE TP-240-2WD 2020 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який належить чоловікові позивачки – ОСОБА_9 , до лісу по гриби біля с.Татаринці Кременецького району Тернопільської області. Цей шлях позивачка здійснювала по земельній ділянці, яку він обробляє, взявши під символічний договір оренди в ОСОБА_10 , тим самим знищуючи засіяну озиму пшеницю, чим заподіяла йому матеріальну шкоду.
Своїми діями відповідачка нанесла йому матеріальну шкоду в розмірі 2000.00 грн, яка складається з понесених витрат на посів та перепосів озимої пшениці.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях та переживаннях, які він переніс після втрати посівів озимої пшениці, знищених діями ОСОБА_4 
13 жовтня 2025 року судом прийнято зустрічний позов ОСОБА_6 до спільного розгляду з первісним позовом та винесено ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Від представника позивачки за первісним позовом, відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_4 – ОСОБА_5 надійшов відзив щодо зустрічного позову в якому зустрічний позов не визнав, при цьому посилався на те, що долучений ОСОБА_6 до матеріалів справи договір оренди землі не відповідає чинному законодавству, так як доказів реєстрації права оренди ОСОБА_6 не надав. Не долучено доказів сплати орендної плати ОСОБА_10 . Копії платіжних квитанцій містять відомості про сплату земельного податку на ім`я власника земельної ділянки. Крім того, до позовної заяви не долучено жодних доказів, які б підтверджували нанесену ОСОБА_6 діями ОСОБА_4 шкоду та не долучено доказів на підтвердження понесених ОСОБА_6 витрат на засів даної земельної ділянки. Також, з долучених документів не вбачається взаємозв`язок між матеріальною та моральною шкодою. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 просить відмовити в повному обсязі.
Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6  надіслав до суду пояснення до первісного позову, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги ОСОБА_4 безпідставними, необґрунтованими, оскільки позивачка рухалась трактором по земельній ділянці, знищуючи засіяну ним озиму пшеницю, тим самим заподіявши йому шкоду. В цей час, вони разом з батьком та малолітнім сином вийшли навпроти трактора та попередили, що транспорт рухається по приватній власності і щоб вони негайно припинили їхати по землі, засіяній озимою пшеницею. Будь яких погроз з його боку не було. ОСОБА_4 на попередження ніяк не відреагувала, тому, щоб зупинити подальше знищення посівів, йому не залишалось нічого іншого, як зупинити трактор, пошкодивши колеса.
Як вбачається з відповіді ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області №25626-20224 від 08 листопада 2024 року, в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального та адміністративного правопорушення.
У зверненні до поліції ОСОБА_4 вказала, що їй завдані збитки на суму 15000.00 грн, в той час, як при зверненні до суду, зазначає шкоду в розмірі 2200.00 грн. 
Крім того, на підтвердження понесених витрат ОСОБА_4 подає як доказ витрат 1200.00 грн на ремонт пошкоджених коліс товарний чек від 13 жовтня 2024 року з незрозумілими розрахунками, без завірення печатки, прізвища продавця, акту виконаних робіт, установчих даних на суб`єкта підприємницької діяльності. Також, долучена на доказ витрат 1000.00 грн, в якості оплати послуги спецтехніки, квитанція до касового ордера від 18 жовтня 2024 року не містить прізвищ бухгалтера та касира, а тому, не можуть слугувати доказами завданої шкоди трактору марки FORTE TP-240-2WD 2020 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .
Окрім того, вважає, що позивачка не має законних підстав на відшкодування шкоди завданої вищевказаному трактору, оскільки, згідно поданих позивачкою ОСОБА_4 доказів, трактор належить її чоловіку – ОСОБА_9 , який на даний час перебуває за кордоном. Згідно норм чинного законодавства, сам по собі факт придбання майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Посилаючись на правові висновки викладені у постановах Верховного суду від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18, від 08 жовтня 2019 року у справі №916/2084/17, в задоволенні позову просив відмовити, оскільки позов поданий позивачкою, якій не належить право вимоги. Проти задоволення вимоги щодо стягнення моральної шкоди також заперечив.
Окрім того, ОСОБА_6 надіслав до суду пояснення в якому вказав, що укладений ним договір безоплатної оренди/користування земельною ділянкою (позичка) не підпадає під дію ЗУ «Про оренду землі», оскільки є безоплатним. 
В судове засідання позивачка за первісним позовом, відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 та її представник– ОСОБА_5  не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, від адвоката Кушки О.М. до суду надійшла заява слухати справу в їхній відсутності, первісний позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Будучи попередньо присутнім в судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом, відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_4 – ОСОБА_5 пояснив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_6 заперечив та просив в його задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на зустрічний позов. Також пояснив, що 13 жовтня 2024 року ОСОБА_6 пошкодив трактор, яким і на даний час користується ОСОБА_4 . Внаслідок пошкодження трактора позивачка понесла матеріальну шкоду в сумі 2200.00 грн, з них: 1200.00 грн витрачених на ремонт пошкоджених коліс та 1000.00 грн на послуги техніки «MANITU». 
Щодо моральної шкоди, вважає, що сума в розмірі 5000.00 грн повністю відповідає моральному стражданню позивачки. В матеріалах справи долучених до позовної заяви в поясненнях відповідача зазначено його визнання вини в тому, що він дійсно пошкодив колеса в тракторі ОСОБА_4 , так як трактор їхав по його земельній ділянці.
Вказаний трактор використовується позивачкою  ОСОБА_4 для оброблення угідь, дана ситуація призвела до того, що їй довелося нести додаткове моральне навантаження, оскільки її чоловік знаходиться за кордоном і весь тягар лягає на її плечі з приводу ремонту коліс та транспортування трактора спецтехнікою та сама подія призвела до певних моральних страждань.
Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_11  в судове засідання не з`явилися, хоч належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду справи, від адвоката Чауса С.В. до суду надійшла заява слухати справу в їхній відсутності, зустрічний позов підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.
Будучи попередньо присутнім в судовому засіданні відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 вказав, що первісний позов не визнає. При цьому пояснив, що ОСОБА_4 рухалася трактором по земельній ділянці, яку він обробляє. На зауваження, що вони рухаються по його земельній ділянці та прохання припинити рух трактора, йому відповіли, що там має бути дорога та не бажали слухати його пояснень. Перед ними теж приїжджали люди по гриби, однак, вони зупинилися перед посівами та далі пішли пішки. Зрозумівши, що його слова проігноровані, для того, щоб припинити порушення з боку ОСОБА_4 та подальше знищення посівів, він пробив в тракторі колеса і таким чином зупинив його. Поліцію не викликав, оскільки в нього в той час був відсутній мобільний телефон. Просить стягнути з ОСОБА_4 завдані йому матеріальні збитки в розмірі 2000.00 грн, витрачених на засів та моральну шкоду в розмірі 5000.00 грн, яка полягає в тому, що під час суперечки на його адресу лунала нецензурна лайка, при цьому були присутні його неповнолітні діти, вони пережили стрес. Також, після тих подій він був змушений вживати ліки, через стрес у нього погіршився зір. Матеріальну шкоду він визначив шляхом виміру ділянки, яку вони пошкодили та взяв середню урожайність, яка могла б бути з цієї ділянки.
Земельною ділянкою він користується на основі безоплатного договору, який вони заключили з ОСОБА_10 , так як його син пішов на війну. Домовилися, що він буде обробляти земельну ділянку до повернення сина ОСОБА_10 з війни та утримувати її в належному стані безоплатно, просто буде сплачувати податки на землю замість власника. При цьому, вони з ОСОБА_10 уклали символічний договір. Орендної плати він йому не сплачував, лише надавав якісь послуги або допомогав по господарству. Оскільки, він не є приватним підприємцем, а просто обробляє город, тому не зберігав чеків на куплене насіння та не проводив обліку витрат на посів, так як і всі інші звичайні люди. Після вище вказаної події, він просто взяв трьох свідків, вони поміряли пошкоджену площу, взяли середню врожайність, яку можна було мати з пошкодженої земельної ділянки та визначили майнову шкоду в розмірі 2000.00 грн.
Будучи попередньо присутнім в судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 – ОСОБА_11 суду пояснив, що в задоволенні первісного позову заперечує в повному обсязі. В матеріалах справи міститься реєстраційне посвідчення, з якого вбачається, що власником транспортного засобу є чоловік позивачки – ОСОБА_9 . Тобто позивачка ОСОБА_4 не є власником трактора, інших документів, які б підтверджували право власності, не долучено, а тому дана шкода не підлягає відшкодуванню ОСОБА_4 так як вона не є власником майна. Зустрічний позов просив задоволити повністю. При цьому пояснив, що трактор їхав по земельній ділянці, яка була засіяна та оброблена ОСОБА_6 , що також підтверджує в своїх письмових поясненнях власник земельної ділянки ОСОБА_10 . Тобто, праці ОСОБА_6 було нанесено матеріальну шкоду, яка полягала в тому числі і в неотриманні доходу, який очікувався, а тому просить зустрічний позов задоволити.
Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясував наступні обставини.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого повторно Лановецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), ОСОБА_9 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб 01 серпня 1992 року, актовий запис №09. Прізвище дружини після укладення шлюбу – ОСОБА_13 .
Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_3 , ОСОБА_9 з 24 грудня 2020 року є власником трактора колісного, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марка FORTE TP-240-2WD, 2020 року випуску.
Згідно копії Акта старости Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області №3/03-48/5 від 21 січня 2025 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 проживають за адресою АДРЕСА_1 , разом ведуть господарство та мають спільне майно, в тому числі трактор колісний марки FORTE TP-240-2WD, рік випуску 2020.
Згідно копії товарного чека від 13 жовтня 2024 року, ремонт 4-х шин коштував 1200.00 грн.
Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера ПП «Прогрес-К» від 18 жовтня 2024 року, ОСОБА_14 оплачено послуги «Маніту» на суму 1000.00 грн. 
Згідно копії фабули рапорта №3517 ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області від 13 жовтня 2024 року вбачається, що 13 жовтня 2024 року надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_4 , про те, що 13 жовтня 2024 року о 13:18 год. в с.Краснолука під лісом на дорозі невідомий чоловік пробив колеса в тракторі ТР240, д.н.з. НОМЕР_1 , погрожував заявниці ножем. Проведеними діями працівників ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області встановлено, що дане правопорушення скоїв ОСОБА_6 , оскільки заявниця трактором з причіпом рухалися по свіжозасіяному пшеничному полі (2.5 га), яке обробляє ОСОБА_6 .
Як вбачається з листа ВП №1 (м.Ланівці) Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області №25626-20224 від 08 листопада 2024 року, в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального та адміністративного правопорушення.
Згідно копії Договору оренди землі, укладеного 10 лютого 2022 року в с.Татаринці, ОСОБА_6 взяв в оренду земельну ділянку кадастровий номер 6123880300:01:001:0392, яка належить ОСОБА_10 , розташовану на території Якимівської сільської ради, площею 2.72 га. Договір укладений на строк п`ять років. 
Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ТР №035333, виданого 15 вересня 2004 року головою Лановецької райдержадміністрації, ОСОБА_10 є власником земельної ділянки площею 2,92 га у межах згідно з планом на території Якимівської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Згідно квитанцій АТ КБ «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_10 були здійснені платіжні операції на оплату податків на доходи фізичних осіб за 2022-2024 р.р.
Згідно копії Акта обстеження посівів сільськогосподарських культур для відшкодування втрат від самовільного наїзду на посів культури озимої пшениці трактором з возом від 15 жовтня 2024 року, складеного в складі двох свідків та ОСОБА_6 , встановлено факт знищення, шляхом самовільного наїзду на рослини, а саме: озиму пшеницю на площі 2,7 сотих на орієнтовну вартість 2000.00 грн. Земельна ділянка кадастровий номер 6123880300:01:001:0392, власник ОСОБА_10 , орендар ОСОБА_6 .
Як вбачається з письмового пояснення ОСОБА_10 , отриманого та долученого до матеріалів справи адвокатом Чаус С.В., у нього праві приватної власності перебуває земельна ділянка/пай кадастровий номер 6123880300:01:001:0392 площею 2,72 га. В лютому 2022 року вони з сусідом ОСОБА_6 домовилися, що він візьме в безоплатне користування належну йому земельну ділянку, яку він вже давно не обробляв. Щоб ділянка не заростала бур`янами, вирішив передати в користування ОСОБА_6 , в зв`язку з чим, вони заключили символічний договір безоплатної оренди, який зобов`язував останнього використовувати її за цільовим призначенням і не погіршувати її стану. ОСОБА_6 сплачував за нього земельний податок. Домовилися, що по закінченню договору, через 5 років, ділянка буде повернута йому назад в тому ж стані, в якому він її передав у позичку. Вказаний договір не підпадає під дію ЗУ «Про оренду землі», оскільки є безоплатним та не підлягає державній реєстрації. Також, йому відомо, що 13 жовтня 2024 року по його земельній ділянці/паю рухався трактор, знищуючи засіяну ОСОБА_6 озиму пшеницю.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, суд встановив наступне.
Вимогами ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Однією з засад судочинства, регламентованих ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
В силу вимог частин 1, 2 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є , у тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
Згідно з вимогами ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до змісту вказаної норми, умовою для відшкодування шкоди є наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також наявність вини в завдаванні шкоди.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_4 на момент виникнення спірних правовідносин керувала трактором, який належить її чоловіку ОСОБА_9 на праві приватної власності, з його дозволу, що сторонами не заперечується.
Відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 у судовому засіданні визнав факт пошкодження коліс зазначеного транспортного засобу шляхом його порізу, що підтверджується поясненнями сторін та не спростовано іншими доказами у справі.
На підтвердження розміру завданої шкоди позивачкою надано товарний чек та квитанцію до прибуткового касового ордера, які свідчать про понесення витрат на придбання матеріалів та оплату послуг з монтажу, пов`язаних із відновленням пошкоджених коліс та транспортуванням.
Оцінюючи зазначені докази, суд виходить з того, що відповідно до положень Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної особи неправомірними діями іншої особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суд вважає доведеними наявність протиправної поведінки відповідача, факт заподіяння шкоди, причинний зв`язок між діями відповідача та настанням шкоди, а також її розмір.
Доводи відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 щодо неналежності позивачки як сторони у справі суд відхиляє, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме позивачка ОСОБА_4 фактично користувалась транспортним засобом на законних підставах та понесла витрати на його відновлення, у зв`язку з чим є належною особою, яка звернулась за захистом порушеного права.
Оцінюючи подані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що надані позивачкою за первісним позовом документи підтверджують понесені нею витрати на відновлення пошкодженого колеса, а їх зміст у взаємозв`язку з іншими доказами у справі дає підстави вважати заявлений розмір шкоди доведеним.
У зв`язку з наведеним, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 2 200.00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, позивачка за первісним позовом ОСОБА_4 просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000.00 грн.
Оцінюючи зазначені вимоги, суд виходить з положень Цивільного кодексу України, відповідно до яких моральна шкода підлягає відшкодуванню за умови доведення факту її заподіяння, характеру та обсягу моральних страждань, а також причинного зв`язку між протиправною поведінкою та такими наслідками.
Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Аналіз положень статті 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до частин 2, 3статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі N 766/21131/18 (провадження N 61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
З огляду на вищевикладене, для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність моральної шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.
Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.
Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної їй моральної шкоди протиправною поведінкою відповідача, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача, що на підставі ст.81 ЦПК України, є процесуальним обов`язком позивача.
Отже, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння їй моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і, відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні цих позовних вимог.
Позивачкою за первісним позовом ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внаслідок дій відповідача ОСОБА_6 їй було завдано моральних страждань, які виразились у душевних переживаннях, порушенні звичного способу життя чи інших негативних немайнових наслідках.
Сам по собі факт пошкодження майна не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи системний аналіз ст.1166 ЦК України, право на відшкодування майнової шкоди має особа, якій вона завдана, а не виключно власник майна.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки за первісним позовом ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.
На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги представника позивачки за первісним позовом ОСОБА_4 – ОСОБА_5 про стягнення шкоди підлягають до часткового задоволення. З відповідача ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 підлягає до стягнення майнова шкода в сумі 2200.00 грн, в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 5000.00 грн – відмовити. 
Розглянувши зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов наступних висновків.
Зустрічним позовом заявлено вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2000.00 грн та моральної шкоди в розмірі 5000.00 грн, завданої, за твердженням позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 , пошкодженням посівів діями ОСОБА_4 на земельній ділянці.
На підтвердження своїх вимог позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 посилається на факт користування земельною ділянкою на підставі письмового договору з її власником, а також на акт обстеження земельної ділянки та власний розрахунок вартості пошкоджених посівів.
Оцінюючи наведені доводи, суд виходить з такого.
Відповідно до положень Цивільного кодексу України для покладення обов`язку з відшкодування шкоди необхідним є доведення наявності шкоди, протиправності поведінки особи, причинного зв`язку між такою поведінкою та шкодою, а також її розміру.
Наданий позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_6 договір користування земельною ділянкою та письмові пояснення її власника свідчать про наявність між ними домовленостей щодо використання земельної ділянки.
Разом з тим, зазначені обставини самі по собі не підтверджують факту заподіяння шкоди та її розміру.
На підтвердження факту пошкодження посівів позивачем за зустрічним позовом надано Акт обстеження земельної ділянки.
Оцінюючи зазначений акт, суд враховує, що він складений особами, заінтересованими у результаті розгляду справи, не містить даних про участь спеціалістів або незаінтересованих осіб, не містить належної фіксації площі пошкоджень та не підтверджений іншими об`єктивними доказами.
У зв`язку з цим суд не приймає до уваги зазначений документ та не вважає його належним і достатнім доказом факту пошкодження посівів у заявленому обсязі.
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 визначає розмір шкоди, виходячи з орієнтовної (ринкової) вартості посівів.
Разом з тим, матеріали справи не містять належних доказів фактичного понесення витрат, зокрема документів, що підтверджують придбання насіння, добрив, витрати на обробіток землі, а також не містять обґрунтованого розрахунку вартості пошкоджених посівів з урахуванням площі та агротехнічних показників.
За таких обставин заявлений розмір збитків є припущенням та не підтверджений належними і допустимими доказами.
Належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували причинний зв`язок між діями відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_4 та заявленими збитками у визначеному розмірі, суду не надано.
Вимоги ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки позивач за зустрічним позовом не надав доказів, які б підтверджували факт, характер та обсяг моральних страждань, а також причинний зв`язок між ними та діями відповідача.
Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Аналіз положень статті 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Порядок та правові підстави відшкодування моральної шкоди визначаються статтею 23 Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі N 766/21131/18 (провадження N 61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Отже, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_6 не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і, відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні цих позовних вимог.
Крім того, враховуючи висновки суду про часткове задоволення первісного позову, та вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивачки за первісним позовом ОСОБА_4 слід стягнути судовий збір з відповідача у розмірі 370.00 грн (30.5% від 1212.00 грн), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 81, 141, 263, 265, 272, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов представника позивачки ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) – ОСОБА_2  (місце знаходження АДРЕСА_3 ) до  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення шкоди, задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) - 2200 (дві тисячі двісті) грн 00 коп. матеріальної шкоди. 
В задоволені решти позовних вимог представника позивачки ОСОБА_1  – ОСОБА_2  - відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачені судові витрати в сумі - 370 (триста сімдесят) грн 00 коп. пропорційно до задоволених вимог.
В задоволенні зустрічного позову  ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:	  	Л.  ХОЛЯВА