Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/192/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Голосеніна Т. В. 
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2026 року. м. Кропивницький
Кропивницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Олексієнко І.С.,
із секретарем Степановою Д.К., за участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Сіренка М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції у м. Кропивницький справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Сіренка М.Ю. на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним за те, що він 18 травня 2025 року о 22 год 03 хв у м.Олександрії по вул. Гетьмана Мазепи, 27, керував автомобілем Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у найближчому медичному закладі ОСОБА_1 відмовився на місці події, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Своє рішення суд мотивував тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 18.05.2025 серії ЕПР1 №334639, який складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.05.2025; копією посвідчення водія, виданого 16.01.2007 року ДАІ ГУ УМВСУ м.Кіровограда; рапортом інспектора СРПП Олександрійського РВП в Кіровоградській області від 18.05.2025 року; відеозаписом із бодікамер патрульних поліції, що є додатком до протоколу від 18.05.2025 серії ЕПР1 № 334639.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Сіренко М.Ю. просить скасувати постанову суду як незаконну та необґрунтовану, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, те, що жодних, із зазначених в протоколі про адміністративне правопорушенню підстав, а саме ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені в протоколі, у  ОСОБА_1 працівниками поліції перевірено не було. Зауважує, що за дві хвилини, з моменту зупинки автомобіля до підозри у вживанні наркотичних речовин, не відбулося нічого, що могло викликати у поліцейського озвучення даних ознак. В свою чергу, ОСОБА_1 беззаперечно надав на огляд свої документи та майже за ті дві хвилини не спілкувався з поліцією. А вже після названих ознак, він жваво почав заперечувати звинувачення патрульних, тому ані млявої мови, ані поведінки, яка не відповідає обстановці не вбачається з відеозаписів. Крім того, звертає увагу на те, що даний екіпаж працівників поліції здійснюють переслідування ОСОБА_1 , мають упереджене ставлення до останнього та здійснили провокацію правопорушення. Так, з пояснень ОСОБА_1 встановлено, що 15.05.2025 р., у м. Олександрія, Кіровоградської обл., він потрапив у ДТП, де був постраждалим.  Крім того, у матеріалах справи відсутній акт. Також на відеозаписах відсутні докази складання та вручення направлення на огляд. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши поясненняособи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та висновок його захисника – адвоката Сіренка М.Ю.,  перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
В статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши, що за кілька днів до складення цього протоколу 15.05.2025 року за його участю відбулась ДТП без його вини, при цьому на місце події виїжджали працівники поліції. Внаслідок ДТП було складено протокол, хоча його все одно повезли на освідування на стан наркотичного сп`яніння. Працівниками поліції був проведений невідомий експрес-тест, результати якого йому не надали, проте повідомили, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння. Вважає, що огляд 15.05.2025 року було проведено формально та незрозуміло. Пов`язує дії працівників поліції з неприязними особистими відносинами з окремим працівником поліції, який працює старшим зміни і, який давав вказівки своїм підлеглим - працівникам даної патрульної поліції, щоб його «покошмарили». В подальшому, 18.05.2025 року ті ж самі працівники поліції зупинили його через непрацюючий габарит на автомобілі. Автомобіль був товариша. Після звинувачень працівника поліції про вживання ним наркотичних засобів, він розхвилювався, розказав про події 15.05.2025 року, заперечив проти наявності ознак наркотичного сп`яніння та вказав про наявність їх упередженості. У зв`язку з цим, він відмовився від проходження огляду на наркотичне сп`яніння, додавши, що ще також в той вечір поспішав відвести дівчину на потяг. Зазначив, що навіть після 18.05.2025 його ще декілька разів зупиняли працівники поліції і возили до закладу охорони здоров`я з метою огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння, однак нічого не виявляли. Вказав також, що він звертався із скаргою з даного приводу на дії працівників поліції до керівника Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області. Відповіді на даний час у нього відсутні.
Проте, перевіривши матеріали справи та дослідивши зібрані по справі докази, апеляційний суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд об`єктивно з`ясував всі обставини даної справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і його вина повністю підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії від 18.05.2025 серії ЕПР1 №334639, який складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП та в якому розкрито суть адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18.05.2025, згідно якого ОСОБА_1 , у якого були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці очей, що не реагують на світло, відмовився від проходження медичного огляду в КП «Олександрійська міська лікарня м.Олександрії» Олександрійської міської ради; копією посвідчення водія, виданого 16.01.2007 року ДАІ ГУ УМВСУ м.Кіровограда; рапортом інспектора СРПП Олександрійського РВП в Кіровоградській області від 18.05.2025 року; відеозаписом із бодікамер патрульних поліції, що є додатком до протоколу від 18.05.2025 серії ЕПР1 № 334639.
В той же час, диспозицією частини першої статті 130 КУпАП встановлено, що відповідальність за вказаною нормою закону настає у разі, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або що до вживання лікарських препаратів що, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України покладає на водія обов`язок на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наведена норма не містить виключень і обставин, які б надавали водію право відмовитись від такого огляду.
Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі по тексту Інструкція № 1452/735).
Положення п.12. Розділу ІІ Інструкції визначають, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п. 4 Розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Як вбачається з матеріалів справи протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього, складені у відповідності до вимог чинного законодавства.
Доводи скарги про те, що поліцейськими було порушено процедуру огляду водія, не знайшли свого підтвердження, оскільки поліцейські діяли відповідно до «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери.
Доводи апелянта про те, що вимога працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння була неправомірною, оскільки у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.
Так, відеозаписом з відео реєстратора працівників поліції підтверджується, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено у зв`язку з непрацюючими на автомобілі габаритні вогні в темну пору доби.
Після встановлення особи водія, у останнього працівниками поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці очей, що не реагують на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, про що було чітко повідомлено ОСОБА_1 та запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що той відмовився.
При цьому, при впевненості у відсутності стану наркотичного сп`яніння, водій зобов`язаний був підтвердити свою добросовісність відповідним тестом у лікарні. Однак своїми правами розпорядився самостійно, що є наслідком відповідальності за ухилення від огляду на стан сп`яніння, яке виразилось відмовою, зафіксованою відеозаписом.
Зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Незгода ОСОБА_1 з наявністю у нього зовнішніх ознак сп`яніння, визначених поліцейським, не звільняла його від обов`язку виконати законну вимогу працівника поліції та пройти огляд у лікаря, де він мав процесуальну можливість спростувати підозри поліції за допомогою медичних тестів. Відмова від проходження огляду за наявності підозри поліцейського сама по собі є закінченим складом адміністративного правопорушення.
Таким чином, твердження захисника про відсутність фактичної перевірки ознак є спробою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення та не спростовує факт свідомої відмови водія від проходження огляду.
Будь-якого тиску на ОСОБА_1 або провокації з боку працівників поліції щодо обставин його відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі, виходячи з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, апеляційним судом не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд вважає не обґрунтованими.
При цьому, апеляційний суд зауважує на тому, що в суді першої інстанції ОСОБА_1 вказував на те, що 15.05.2025 за його участю відбулась ДТП без його вини, при цьому на місце події виїжджали працівники поліції. Внаслідок ДТП було складено протокол, хоча його все одно повезли на освідування на стан наркотичного сп`яніння. Працівниками поліції проведений невідомий експрес-тест, результати якого йому не надали, проте повідомили, що він перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
Більш того, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення немає жодних даних щодо протиправності дій працівників поліції, зокрема на час складання протоколу, щодо оскарження таких дій та його результатів. Також, стороною захисту не наведено обставин, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
Оскільки, як зазначав сам ОСОБА_1 , ДТП сталось за участю іншого транспортного засобу, а 18.05.2026 зупинили його працівники патрульної поліції на іншому автомобілі.
Не надано апеляційному суду і письмового підтвердження того, що ОСОБА_1 неодноразово доставляли до закладу охорони здоров`я для проходження огляду з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння. 
Твердження апелянта про відсутність матеріалах справи доказів про складання направлення до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що, є підставою для скасування постанови, апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки таке направлення мається в матеріалах справи. (а.с.3)
Посилання захисника на відсутність у матеріалах справи акта медичного огляду є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Складання акта огляду передбачає проведення відповідних лабораторних чи технічних досліджень, які не відбулися через добровільну відмову правопорушника.
Водночас, апеляційний суд зауважує, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані наркотичного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодившись нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Крім того, з урахуванням вищезазначених обставин справи та положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, районний суд правильно обрав вид та розмір адміністративного стягнення,  а саме у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що є мінімально можливим, як видом, так і розміром адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, та за даних обставин справи, з урахуванням особи правопорушника, послужить його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
За таких обставин, районний суд правильно дійшов висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та обґрунтовано призначив йому вид та розмір стягнення в межах санкції вказаної статті, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови районного суду та закриття провадження у справі, як того просить скаржник у своїй апеляційній скарзі. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Сіренка М.Ю. залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18.03.2026 щодо ОСОБА_1 - без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: