Справа № 308/13870/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді     Шепетко І.О.,
за участі секретаря судових засідань:   Фітаса А.М.,
позивач        ОСОБА_1 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторія Євгенівна про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми пенсії в порядку спадкування, - 
в с т а н о в и в:
Представник позивача адвокат - Куруц Андрій Андрійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ у Закарпатській області, в якому просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за померлою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману за життя пенсію, у загальному розмірі – 357 627,48 грн.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 грудня 2022 року Закарпатський окружний адміністративний суд виніс рішення по справі № 260/4397/22 яким вирішив, - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області» від 21.09.2022 за №33/27-2241, з урахуванням зазначених у цій довідці відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з врахуванням раніше виплачених сум із 01.12.2019; - Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області» від 21.09.2022 за №33/27-2241, з урахуванням зазначених у цій довідці відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії з 01.12.2019. Дане судове рішення набуло законної сили 06.01.2023 року.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_2 на випадок смерті, склала заповіт відповідно до якого все майно заповідає дочці ОСОБА_1 . Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Головко В.Є. – 31 серпня 2018 року та зареєстрований в реєстрі за № 275. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторії Євгенівни за № 55/01-16 від 21.08.2025 року, - спадщину за померлою ОСОБА_2 , прийняла її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інші спадкоємці відсутні.
Позивач з 23.04.1975 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 , в тому числі на момент смерті матері – ОСОБА_2 проживали з нею в одній квартирі за адресою АДРЕСА_1 .
20.02.2025 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виплату неодержаної пенсії, яка виникла після виконання рішення суду № 260/4397/22 від 07.12.2022 року у зв`язку зі смертю пенсіонера за померлою матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та було надано копію паспорт, копію РНОКПП, копію свідоцтва про смерть, копію свідоцтва про народження, копію картки реквізитів рахунку в банку, а також копію довідки від 20.02.2025 року, виданої ОСББ «Заньковецька 13».
20.05.2025 року Відповідач надав Позивачу рішення № 3 від 20.05.2025 року яким вирішив: - відмовити у виплаті, так як згідно паспорту серії НОМЕР_1 виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 06.04.2001, гр. ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 , а мати – ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
26.08.2025 року ОСОБА_1 зверталася до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Головко В.Є. із заявою на видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом, (в т.ч. і грошових коштів – недоотриману пенсію), але отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на нерухоме майно..
Вважає, що Відповідач повинен був виплатити померлій ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 357 627,48 грн., які належали їй як спадкодавцю та не отримані нею, а позивач являється спадкоємцем померлої, тож успадкував їх.
На підставі викладеного позивач звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.09.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
15.10.2025 на адресу суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив відмовити в задоволенню позову.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2025 закрито підготовче провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
12.01.2026 на адресу суду надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та залучення до участі у справі третьої особи.
Ухвалою суду від 23.01.2026 було відмовлено до повернення до стадії підготовчого провадження.
04.03.2026 судом було вирішено залучити приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторію Євгенівну до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.
26.03.2026 приватний нотаріус Головко В.Є. подала письмові пояснення щодо позову.
Позивач у ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 
Третя сторона приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторія Євгенівна в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. При поданні пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, просила проводити розгляд справи без її участі.
20.05.2026 року представник Відповідача до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в т.ч. через Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС.
У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 223 ЦПК України - якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;
Враховуючи неявку Відповідача, який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, наявність поданого відзиву, пояснення третьої сторони, відсутності клопотань сторін, суд вважає що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін та вважає можливим вирішити дану справу з врахуванням всіх наявних доказів у матеріалах справи.
Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, 07 грудня 2022 року Закарпатський окружний адміністративний суд виніс рішення по справі № 260/4397/22 яким вирішив, - Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області» від 21.09.2022 за №33/27-2241, з урахуванням зазначених у цій довідці відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з врахуванням раніше виплачених сум із 01.12.2019; - Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Закарпатській області» від 21.09.2022 за №33/27-2241, з урахуванням зазначених у цій довідці відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії з 01.12.2019. Дане судове рішення набуло законної сили 06.01.2023 року.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17.02.2025 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгород Західного міжрегіонального Міністерства юстиції.
ОСОБА_1 (прізвище до укладання шлюбу – ОСОБА_3 ), являється донькою померлої – ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та являється спадкоємцем першої черги.
Позивач з 23.04.1975 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (тобто, на момент смерті) – ОСОБА_2 проживали з нею в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою № 4 від 20.02.2025 року, виданої ОСББ «Заньковецька 13». 
ОСОБА_2 на випадок смерті, склала заповіт відповідно до якого, - все її майно, яке буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповідаю дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Головко В.Є. – 31 серпня 2018 року та зареєстрований в реєстрі за № 275.
20.02.2025 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виплату неодержаної пенсії, яка виникла після виконання рішення суду № 260/4397/22 від 07.12.2022 року у зв`язку зі смертю пенсіонера за померлою матір`ю ОСОБА_2 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та було надано копію паспорт, копію РНОКПП, копію свідоцтва про смерть, копію свідоцтва про народження, копію картки реквізитів рахунку в банку, а також копію довідки від 20.02.2025 року, виданої ОСББ «Заньковецька 13».
20.05.2025 року Відповідач надав Позивачу рішення № 3 від 20.05.2025 року яким вирішив: - відмовити у виплаті, так як згідно паспорту серії НОМЕР_1 виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 06.04.2001, гр. ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 , а мати – ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторії Євгенівни за № 55/01-16 від 21.08.2025 року, - спадщину за померлою ОСОБА_2 , прийняла її дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інші спадкоємці відсутні.
26.08.2025 року Позивач подавала заяву на видачу свідоцтв про право нас спадщину, за померлою матір`ю ОСОБА_2 , а саме, земельної ділянки та грошових коштів
26.08.2026 року Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за № 723, виданого приватним нотаріусом Головко В.Є, спадкодавцем вказано ОСОБА_2 
11.09.2025 року на адвокатський запит представника Позивача. Відповідачем було надано відповідь згідно якої вбачається, - за пенсійною справою МВС 2566 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_4 , яка отримувала пенсію в разі втрати годувальника згідно Закону України від 09.04.1922 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі – Закон 2262) виконане рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/4397/22 від 07.12.2022 із різницею в пенсію (з врахуванням виплачених сум) 357 627,48 грн.
26.09.2025 року за вих. № 4328-4418/Ш-02/8-0700/25, Відповідач надав Позивачу відмову у виплаті недоотриманої пенсії матері – ОСОБА_2 у сумі 357 627,48 грн., з мотивів що зазначена сума виплачується, якщо звернення за ним надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
03.12.2025 року приватний нотаріус Головко В.Є. звернулася до ГУ ПФУ у Закарпатській області із запитом № 77/02-14 з проханням надати інформацію про нараховану, але не виплачену ОСОБА_2 пенсію.
30.12.2025 року приватний нотаріус Головко В.Є. отримала відповідь від ГУ ПФУ у Закарпатській обл. за № 0700-0404-8/78069 від 24.12.2025 відповідно до якої ОСОБА_1 не має право на отримання недоодержаної пенсії належної її матері – ОСОБА_2 .
16.01.2026 року ОСОБА_1 повторно, письмово звернулась до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу із проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої матері ОСОБА_2 на грошові кошти, а саме на нараховану, але не виплачену пенсію у сумі 357 627,48 грн., які були нараховані згідно рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/4397/22 від 07.12.2022 року.
19.01.2026 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Головко В.Є. надала відповідь за вих. № 4/02-14, згідно якої відмовила у видачі вищевказаного свідоцтва з мотивів аналогічних до відповіді ГУ ПФУ у Закарпатській області та у зв`язку із наявністю спору рекомендувала звернутись до суду.
Сторонами визнається, що ОСОБА_1 зверталася до ГУ ПФУ у Закарпатській області із заявою про виплату неодержаної пенсії, яка виникла після виконання рішення суду № 260/4397/22, до якої надавалася копія довідки № 4 від 20.02.2025 року, виданої ОСББ «Заньковецька 13».
Відповідачем визнається, що ГУ ПФУ у Закарпатській області на дату смерті ОСОБА_2 не виплатив останній 357 627,48 грн., різницю в пенсії, після її перерахування на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/4397/22 від 07.12.2022 року.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, зазначає наступне.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за заповітом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою своїх позовних вимог позивачка зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті матері права на спадкування недоотриманої суми пенсії.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що "тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати".
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі № 260/4397/22 зобов`язано ГУ ПФУ в Закарпатській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 01 грудня 2019 року, однак суми пенсії, що належали матері позивачки залишилися недоодержаними у зв`язку з її смертю, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 успадкувала належні її спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.
Аргументи заявника про те, що сума пенсії, на яку ОСОБА_2 мав право на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не входить до складу спадщини, є неспроможними, оскільки у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими (постанова Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21).
У справі, що розглядається ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, яка у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_2 , інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались, а тому позивачка успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03.10.2025 року по справі № 671/931/24 дійшов висновку, що суми пенсії, що залишилися недоодержаними у зв`язку смертю, успадковуються відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.
Таким чином, вимоги позивачки законні, обґрунтовані, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому позов належить задовольнити.
При цьому доводи відповідача, викладені у відзиві не спростовують висновків суду про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що при подачі до суду позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 576,30 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 3 576,30 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд 

у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми пенсії в порядку спадкування – задовольнити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 нараховану та недоотриману за життя спадкодавця пенсію в сумі 357 627,48 (триста п`ятдесят сім тисяч шістсот двадцять сім гривень 48 копійок) грн., що належать ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 576,30 грн. (три тисячі п`ятсот сімдесят шість гривень 30 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;
представник позивача: адвокат - Куруц Андрій Андрійович, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №021/948 від 14.03.2014;
відповідач: Головне Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (місцезнаходження: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Ужгород, пл. Народна, 4, код ЄДРПОУ: 20453063;
представник відповідача: Глеба Ростислав Михайлович, який діє на підставі довіреності;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Головко Вікторія Євгенівна (місцезнаходження: Закарпатська область, Ужгородський район, м. Ужгород, вул. Минайська, 8/2)

Суддя І.О. Шепетко