ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/18339/23 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року м. Київ 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді Безименної Н.В.
суддів Аліменка В.О. та Файдюка В.В.
за участю секретаря судового засідання Головченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И Л А
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту патрульної поліції з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції м. Києва від 10.04.2023 № 207 «Про застосування до працівників УПП у м. Києві ДПП дисциплінарного стягнення» у частині застосування до поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП, який тимчасово виконує обов`язки поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону 2 полку 1 (з обслуговування правого берегу) УПП у м. Києві ДПП, сержанта поліції ОСОБА_1 (0161869) дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції у м. Києві від 06.05.2023 № 543 о/с «Про особовий склад» про звільнення сержанта поліції ОСОБА_1 (01611869) поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Донецькій області;
- поновити сержанта поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Донецькій області з 07.05.2023;
- рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допустити до негайного виконання;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції у м. Києві середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.05.2023 по час винесення рішення судом та допустити до негайного виконання рішення суду в цій частині.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.12.2023 позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та, у подальшому, звільнення позивача зі служби в поліції.
Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач був позбавлений права на офіційне з`ясування судом всіх обставин у справі і прийняття судом вмотивованого рішення, оскільки суд не врахував і не згадав у рішенні відзив на позовну заяву.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 02.03.2023 щодо позивача був складений протокол про адміністративне порушення серії ААД № 023283 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.15).
Наказом Департаменту патрульної поліції від 02.03.2023 №436 було призначено службове розслідування з метою встановлення причин і умов, що призвели до складання зазначеного вище протоколу про адміністративне порушення у відношенні позивача.
За результатами службового розслідування встановлено, що 02.03.2023 позивач, який, як поліцейський, зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України, інших положень нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та присяги працівника поліції, допустив порушення службової дисципліни, що виразилось у керуванні транспортним засобом ТОYОТА, номерний знак НОМЕР_1 , під час дії комендантської години з ознаками алкогольного сп`яніння, при цьому, діяв упереджено та, зважаючи на свої приватні інтереси, намагався приховати факт керування автомобілем. Стосовно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наказом Департаменту патрульної поліції від 10.04.2023 № 207 «Про застосування до працівників УПП у м. Києві ДПП дисциплінарного стягнення», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, визначеної ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 41, 42 Закону України «Про запобігання корупції», п. 1, 2, 6, 11 ч. 3 ст. 1 Дисціплінарного статуту, п. З розділу 4 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, абз. 2 п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено військовий стан, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейського взводу 1 роти 3 батальйону УПП в Донецькій області ДПП, який тимчасово виконує обов`язки поліцейського взводу 1 роти 3 батальйон 2 полку 1 (з обслуговування правого берегу) УПП у м. Києві ДПП, сержанта поліції ОСОБА_1 (0161869) застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Вказаний наказ мотивований тим, що дії позивача є проявом негідної поведінки в позаслужбовий час, оскільки дискредитують звання поліцейського, негативно впливають на рівень авторитету та довіри суспільства до органів Національної поліції та несумісні з подальшим проходженням служби.
Наказом Департаменту патрульної поліції від 06.05.2023 № 543 о/с «Про особовий склад», відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», позивача звільнено зі служби в поліції.
Позивач вважає, що відповідач на підставі матеріалів службового розслідування безпідставно дійшов висновку про порушення позивачем службової дисципліни та вчинення вчинку, що підриває авторитет поліції, так як жодного доказу того, що позивач керував автомобілем в нетверезому стані не існує, що підтвердив своєю постановою від 29.03.2023 (справа 759/4556/23) Святошинський районний суд м. Києва, що і зумовило останнього на звернення до суду з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність належних та допустимих доказів наявності підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та, у подальшому, звільнення позивача зі служби в поліції.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон № 580-VIII від 02.07.2015 «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних рішень), за приписами частини першої статті 59 якого служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 1, ст. 2 вказаного Закону № 580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII).
Стаття 18 Закону № 580-VIII визначає основні обов`язки поліцейського, згідно з якими поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Таким чином, повага і відсутність порушення прав людини є законодавчо визначеним обов`язком поліцейського.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських. Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування (п. 1 Розділу І Правил).
Згідно з п. 1 Розділу ІІ Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.
Відповідно до пункту 3 розділу IV Правил етичної поведінки за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.
З системного аналізу наведеного вище слідує, що обов`язок дотримання поліцейським професійної етики покладений на нього і в неробочий час, що слідує про заборону використання ненормативної лексики, дискримінації в будь-якій формі, зверхності тощо.
Колегія суддів наголошує, що такі чіткі вимоги та необхідність їх суворого дотримання зумовлені високим авторитетом статусу поліцейського та, відповідно, покладенням на таку особу значної відповідальності.
Приписами частин першої та другої статті 19 Закону № 580-VIII встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), у частині першій статті 1 якого визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, як закріплено у частині другій статті 1 Дисциплінарного статуту, ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII, зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини.
За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом (ст. 11 Дисциплінарного статуту).
Дисциплінарним проступком, як визначено у ст. 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Згідно ч.1, ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893).
Відповідно до п. 1 Розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку (п. 4 Розділу V Порядку № 893).
Згідно з ч. 15 ст. 15 Дисциплінарного статуту, за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
У висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (ч. 1, 3 ст. 19 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до абз. 2 п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 (далі - Порядок № 573) на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Підсумовуючи наведені вище приписи, колегія суддів зазначає, що протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним та дією (бездіяльністю) порушника дисципліни, свідоме допущення настання несприятливих наслідків унаслідок вчинення поліцейським певних дій чи бездіяльності.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого вирішується питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому таке рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду дисциплінарного стягнення.
Отже, службовим розслідуванням має бути встановлено, зокрема, наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) воно було призначено.
Під час розгляду справи колегія суддів встановила відсутність у справі копії матеріалів службового розслідування, тому ухвалою від 23.06.2025 витребувала вказані документи.
На виконання ухвали суду апеляційної інстанції відповідач надав копію матеріалів службового розслідування і відеозаписи події, зокрема відеозаписи з бодікамер поліцейських.
За результатами дослідження нових доказів, поданих відповідачем на етапі апеляційного оскарження, колегія суддів встановила такі обставини, які не були встановлені і досліджені судом першої інстанції.
Наказом від 02.03.2023 № 436 відповідач призначив службове розслідування у формі письмового провадження, утворив дисциплінарну комісію, на час проведення службового розслідування відсторонив позивача від виконання службових обов`язків. Позивача ознайомлено з вказаним наказом 03.03.2023, що підтверджується підписом позивача.
Висновок за результатами службового розслідування складено 24.03.2023 і затверджено начальником Департаменту патрульної поліції 30.03.2023.
Під час службового розслідування позивач надав письмові пояснення, виклавши свою позицію щодо обставин, які були предметом службового розслідування.
У своїх письмових поясненнях позивач підтвердив факт вживання алкогольного напою, а також зазначив: «…в подальшому з друзями приблизно о 03.00 вирішили поїхати додому. Мені відомо, що в м. Києві діє комендантська година з 23.00 до 05.00». 
Колегія суддів вважає, що вказане свідчить про свідоме порушення позивачем комендантської години.
У письмових поясненнях позивача зазначено, що за кермом перебувала інша особа, яка не вживала алкогольні напої.
Інші факти, на які позивач посилається у поясненнях спростовуються дослідженими колегією суддів відеозаписами з бодікамер патрульних. 
За результатами перегляду відеозаписів, зокрема з бодікамери 472996, встановлено, що з моменту зупинення автомобіля, у якому перебував позивач, і до моменту під`їзду до цього автомобіля патрульних, пройшло не більше 40 секунд, тоді як позивач зазначає про 5 хвилин. Не відповідає дійсності також твердження позивача, що спочатку патрульні відчинили двері водійського місця: на відеозаписі патрульні спочатку відчинили двері біля пасажирського сидіння, що розташоване за водієм, на якому перебував позивач.
Колегія суддів критично оцінює пояснення позивача, надані під час службового розслідування, а також долучену до матеріалів справи постанову Святошинського районного суду м. Києва від 29.03.2023 у справі № 759/4556/23, якою на підставі показів свідків встановлено, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_2 , а не позивач.
Так, у своїх поясненнях, наданих 06.03.2023, позивач зазначив, що за кермом перебувала особа з прізвищем ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 .
З пояснень патрульних, наданих під час службового розслідування, встановлено, що за кермом автомобіля, який заїхав на автозаправний комплекс перебував позивач, який при наближенні патрульних пересів з місця водія на пасажирське сидіння, розташоване за місцем водія.
Цей факт підтверджено письмовими поясненнями патрульних - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які прибули на місце події. Колегією суддів досліджено надані відповідачем відеозаписи, на яких, серед іншого, зафіксовано момент наближення до автомобіля і його огляду патрульними, а також відкриття дверцят автомобіля, у якому перебував позивач. У колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів пояснення, відібрані у патрульних під час службового розслідування.
Відеозаписами також підтверджено інші факти, встановлені під час службового розслідування, у тому числі намагання позивача приховати свій статус поліцейського, відмова від перевірки на стан сп`яніння, ухилення від надання відповідей на питання патрульних.
Колегія суддів звертає увагу, що на відеозаписі позивач поводить себе саме як особа, яка є користувачем автомобіля, зокрема, документи, пред`явлені позивачем на запит патрульних, позивач на відеозаписі дістає саме з боку місця водія, а не з пасажирського сидіння.
Крім того, відеозапис підтверджує пояснення патрульних у частині того, що особа, яка на момент відкриття дверцят автомобіля знаходилась на пасажирському сидінні поруч з місцем водія, пристебнута паском безпеки, на відміну від позивача. 
Позивач стверджує, що метою зупинки на автозаправному комплексі було придбання води. Патрульні підійшли до автомобіля після завершення його руху, що дозволяє погодитись з висновком патрульних про те, що пристебнутий пасок безпеки пасажира на передньому сидінні свідчить про перебування цієї особи на пасажирському сидінні під час руху автомобіля у напрямку автозаправного комплексу.
Як демонструє відеозапис, долучений до матеріалів справи, інший пасажир ( ОСОБА_8 ), який, на момент наближення патрульних був пристебнутий паском безпеки і перебував на задньому сидінні автомобіля, пересувався з труднощами через протезування нижньої кінцівки. 
Колегія суддів погоджується з висновками патрульних, що час, який пройшов між зупинкою автомобіля на автозаправному комплексі і наближенням до нього поліцейських, є недостатнім для переміщення вказаної особи ( ОСОБА_8 ) з місця водія на заднє пасажирське сидіння.
Отже, з урахуванням досліджених доказів, колегія суддів вважає, що патрульні дійшли обґрунтованого висновку про перебування відповідача за кермом автомобіля.
За результатами службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку про підтвердження відомостей, які стали підставою для проведення службового розслідування і констатувала порушення позивачем: пункту 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; Присяги працівника поліції; статей 41, 42 Закону України «Про запобігання корупції», які закріплюють вимоги до етичної поведінки, зокрема, поліцейських; пунктів 1, 2, 6, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту; п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських; абзацу 2 п. 8 Порядку № 573.
Таким чином, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є сукупність обставин, що мали місце 02.03.2023 і демонструють неетичну поведінку позивача, а не сам по собі факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Колегія суддів наголошує, що з наявних матеріалів справи та доказів, які стали підставою для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади, дійсно вбачається, що позивач порушив комендантську годину, ухилявся від відповідей на поставлені питання, намагався ввести патрульних в оману щодо того, хто саме перебував за кермом автомобіля, перешкоджав патрульним у виконанні їх посадових обов`язків. 
Поясненнями поліцейських у сукупності з відеозаписами з бодікамер поліцейських підтверджуються обставини, встановлені службовим розслідуванням. 
У контексті встановлених обставин відповідач виконав обов`язок доказування щодо фактичних обставин справи, позивачем вказані обставини ніяк не спростовано, крім власних показань, які не можуть бути враховані, оскільки спростовуються відеозаписами з бодікамер поліцейських і суперечать поясненням поліцейських.
Колегія суддів у контексті встановлених обставин наголошує, що встановлені службовим розслідуванням факти є несумісними з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських під час проходження служби в поліції, при цьому, як в робочий, так і позаробочий час, що підтверджується наведеними вище нормативними приписами.
Суд зазначає, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог законів України, Правил етичної поведінки, Дисциплінарного статуту.
Колегія суддів звертає увагу на передчасність і, як наслідок, помилковість висновку суду першої інстанції про недоведеність вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення.
Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 по справі № 815/4463/17 сформована наступна правова позиція, яка відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, підлягає врахуванню.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96), рішення ЄСПЛ у справі «Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії», заява № 63235/00, рішення від 19.04.2007).
Дотримання вимог Дисциплінарного статуту та Правил етичної поведінки є обов`язком кожного поліцейського, незалежно від того, перебуває він під час виконання службових обов`язків чи у позаслужбовий час, що пов`язане з особливостями проходження служби в Національній поліції.
Крім того, з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Щодо застосування до позивача найбільш суворого стягнення, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частин третьої та восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
Згідно з висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 03.05.2018 у справі №810/2073/16, від 14 липня 2022 року у справі № 520/1795/19 вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
В межах встановлених фактичних обставин справи порушення позивачем службової дисципліни і вчинення дисциплінарного проступку підтверджується висновком службового розслідування, який складений на підставі обставин, що підтверджуються відповідними матеріалами, показами свідків і відеозаписами.
Висновком службового розслідування, наказом про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності чітко встановлено, в чому саме полягало порушення службової дисципліни та які норми законодавства порушено позивачем, відтак, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є обґрунтованим з огляду на встановлений характер подій, їх шкоду авторитету поліції, порушення позивачем присяги ти вимог Дисциплінарного статуту і Правил етичної поведінки.
Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 806/647/15, від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 21 січня 2021 року у справі № 826/4681/18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 520/1578/2020, від 09 лютого 2022 року у справі № 160/12290/20 наголосив, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Враховуючи, що дії позивача негативно позначаються на авторитеті органів поліції, оскільки поліцейські повинні дотримуватися Конституції та законів України, з гідністю нести високе звання поліцейського, сумлінно виконувати свої службові обов`язки, з гідністю і честю поводити себе як у робочий так і позаслужбовий час, бути взірцем у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють, колегія суддів дійшла висновку, що проходження служби в поліції несумісне з неналежною поведінкою, ігноруванням вимог законів України, Дисциплінарного статуту, Присяги, Правил етичної поведінки поліцейських та є несумісним із подальшим проходженням служби, що свідчить про правомірність звільнення позивача зі служби.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року - скасувати.
Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2026 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

В.В.Файдюк