ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/15435/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 р. (суддя Озерянська С.І.) в адміністративній справі №160/15435/25 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного підприємства «Промательє сервіс», про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до суду із адміністративним позовом, в якому просило стягнути з Приватного підприємства «Промательє сервіс» адміністративно - господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік в розмірі 54 162,50 грн. 
В обґрунтування позовних вимог вказано, що у 2024 році середньооблікова чисельність працівників особового складу відповідача складала - 8 осіб, тому норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю складав - 1 особа. За невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році, відповідач повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції, однак добровільно цього не зробив, що зумовило звернення до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, в задоволенні позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю з набранням чинності Законом України від 18 жовтня 2022 року № 2682-IX не проводить власних розрахунків, а здійснює визначення факту невиконання нормативу робочих місць та розрахунок адміністративно-господарських санкцій в автоматизованому режимі виключно на підставі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності. Судом першої інстанції наданий невірний аналіз ст. 19, 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», які встановлюють обов`язок, а не право щодо забезпечення визначеної відповідно до Закону кількості робочих місць для 
працевлаштування осіб з інвалідністю. Суд першої інстанції вказав, що відповідачем працевлаштовано 1 особу з інвалідністю з 01 серпня 2024 р. Водночас, суд не врахував, що відповідачем з 01 січня 2024 р. до 01 серпня 2024 р. не було працевлаштовано жодної особи з інвалідністю. Відповідач не надає доказів на підтвердження того, які заходи ним вживалися в період з січня по серпень 2024 року для виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю. Відповідно до роз`яснень, які зазначені у листі Фонду соціального захисту інвалідів від 26 березня 2007 р. № 1/6-172, норматив щодо працевлаштування осіб з інвалідністю вважатиметься виконаним, якщо особа з інвалідністю пропрацювала шість місяців звітного року, а дані табельного обліку використання робочого часу працівника відповідатимуть цим шістьом місяцям звітного року відповідно до частини другої пункту 3.2 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28 вересня 2005 р. №286. Середньооблікова кількість працівників з інвалідністю відповідача у 2024 році становила 0,41 (5 / 12 місяців), що із урахуванням округлення згідно Інструкції №286 дорівнює « 0».
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив. 
Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
Приватне підприємство «Промательє сервіс» перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю. Відповідно до розрахунку сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік, середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача за рік склала - 8 осіб, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону №875-ХІІ - 1 особа, середньооблікова чисельність штатних працівників осіб з інвалідністю - 0 осіб.
Не виконання відповідачем у 2024 році нормативу для працевлаштування осіб з інвалідністю та не сплата в добровільному порядку адміністративно - господарських санкцій, зумовило звернення позивача до суду. 
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем працевлаштовано у 2024 році 1 особу з інвалідністю згідно встановленого нормативу. 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантії їм рівних з усіма іншими громадянами можливостей для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначені Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (Закон № 875-ХІІ).
Згідно статті 19 Закону № 875-XII для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).
Верховний Суд в постанові від 24 квітня 2025 р. у справі №280/3642/23 підкреслив, що "з набранням чинності Законом № 2682-IX (з 06 листопада 2022 року) Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю здійснює визначення факту невиконання нормативу робочих місць та розрахунок адміністративно-господарських санкцій в автоматизованому режимі, виключно на підставі даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності, зафіксованих станом на контрольну дату - до 10 березня року, наступного за звітним. Відповідальність за повноту, достовірність і своєчасність подання інформації до зазначених реєстрів покладається на роботодавця як джерело такої інформації"
Позивачем за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності встановлено, що середньооблікова чисельність штатних працівників, що працювали у відповідача у 2024 році склала - 8 осіб, середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, відповідно до нормативу, встановленого частиною 1 статті 19 Закону №875-ХІІ - 1 особа, середньооблікова чисельність штатних працівників осіб з інвалідністю - 0 осіб (а.с. 10). 
На основі вказаних даних позивач мав всі підстави вважати, що норматив відповідачем не виконано.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем працевлаштовано у 2024 році 1 особу з інвалідністю згідно встановленого нормативу.
Скаржник/позивач, у свою чергу, заперечує проти такого висновку, оскільки факт працевлаштування відповідачем однієї особи з інвалідністю з 01 серпня 2024 р. не свідчить про виконання ним нормативу за 2024 рік. 
Так, показники щодо кількості працівників визначено Інструкцією зі статистики кількості працівників, затвердженою наказом Державного комітету статистики України від 28 вересня 2005 р. №286.
Відповідно до пункту 3.1., 3.2.1, 3.2.5 Інструкції, середня кількість працівників підприємства за період (місяць, квартал, з початку року, рік) визначається як сума таких показників: - середньооблікової кількості штатних працівників; - середньої кількості зовнішніх сумісників; - середньої кількості працюючих за цивільно-правовими договорами. Середньооблікова кількість штатних працівників за місяць обчислюється шляхом підсумовування кількості штатних працівників облікового складу за кожний календарний день звітного місяця, тобто з 1 по 30 або 31 число (для лютого - по 28 або 29), включаючи вихідні, святкові та неробочі дні, і ділення одержаної суми на число календарних днів звітного місяця. Середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12.
Округлення результатів обчислень для відображення у формах державних статистичних спостережень з праці здійснюється за правилом парної цифри. Округлюються цифри поступово справа наліво: якщо остання значуща цифра менше або дорівнює "4", вона відкидається; якщо - більше або дорівнює "6", найближча ліворуч від неї цифра збільшується на одиницю. Якщо остання значуща цифра "5", найближча ліворуч від неї цифра збільшується на одиницю, якщо вона непарна, а парна залишається без змін (пункт 3 Додатку до Інструкції).
Тобто, норматив з працевлаштування особи з інвалідністю вважається виконаним роботодавцем, якщо така особа пропрацювала шість повних місяців звітного року, оскільки 6 (місяців) : 12 (місяців) = 0,5 (із урахуванням вищенаведених правил округлення 1 особа).
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач інформував центр зайнятості про створене ним одне робоче місце для працевлаштування особи з інвалідністю в період з 01 січня 2024 р. по 31 липня 2024 р. Що стосується працевлаштування з 01 серпня 2024 р. відповідачем однієї особи з інвалідністю, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, то така особа у 2024 році пропрацювала п`ять місяців. 
Тобто, середньооблікова кількість працівників з інвалідністю відповідача у 2024 році становила 0,41 (5/12 місяців), що із урахуванням округлення згідно Інструкції №286 дорівнює « 0».
Статтею 20 Закону № 875-XII передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Отже, позивачем вірно застосовано до відповідача адміністративно-господарську санкцію, розраховану у відповідності до вимог статті 20 Закону № 875-XII в розмірі 54 162,50 грн. (108 325,00 грн. / 2) - половина середньої річної заробітної плати працівника на підприємстві. 
За результатом перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025р. в адміністративній справі №160/15435/25 – скасувати та ухвалити нове рішення.
Адміністративний позов Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю - задовольнити.
Стягнути з Приватного підприємства «Промательє сервіс» (ЄДРПОУ 32441768) адміністративно - господарську санкцію за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році в розмірі 54 162 (п`ятдесят чотири тисячі сто шістдесят дві) гривні 50 копійок. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 17 червня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 2 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий