КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року м. Київ справа №640/10377/22
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Парненко В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0007380703 від 11.11.2021.
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що податкове повідомлення-рішення №0007380703 від 11.11.2021 є протиправним, оскільки контролюючий орган безпідставно дійшов висновку про несвоєчасне подання Підприємством довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу та залишків пального. Позивач зазначає, що відповідні довідки були своєчасно сформовані та направлені до ДПС України засобами електронного зв`язку, що підтверджується наявними у матеріалах справи протоколами надсилання. На думку позивача, факт подальшого прийняття або обробки довідок інформаційними системами ДПС після спливу граничного строку не може автоматично свідчити про наявність вини платника податків. Позивач наголошує, що відповідальність за пунктом 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України настає лише за умови незабезпечення своєчасного подання електронних документів саме з вини розпорядника акцизного складу. Також позивач посилається на те, що у грудні 2020 року та січні 2021 року мала місце неналежна робота Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників, у зв`язку з чим підприємство зверталося до ДПС зі скаргою. Крім того, позивач вказує, що сама ДПС у своїх роз`ясненнях зазначала про незастосування відповідальності у випадку неможливості своєчасного направлення документів через тимчасове обмеження роботи електронних сервісів та інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 640/10377/22.
Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
На виконання положень пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2825-ІХ, Окружним адміністративним судом міста Києва скеровано за належністю матеріали цієї справи до Київського окружного адміністративного суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи передано на розгляд судді Парненко В.С.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.10.2025 адміністративну справу №640/10377/22 прийнято до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., ухвалено здійснювати розгляд справи спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
В матеріалах справи наявні:
-відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач проти задоволення позову заперечує та вважає податкове повідомлення-рішення №0007380703 від 11.11.2021 правомірним і таким, що винесене на підставі норм чинного податкового законодавства. Відповідач зазначає, що ГУ ДПС в Одеській області було проведено фактичну перевірку АЗС позивача за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 315, АЗС №16-05. За результатами перевірки складено акт від 04.10.2021 №21808/15-32-09-02/30603572, яким встановлено порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України. На переконання відповідача, позивачем не було забезпечено своєчасне щоденне формування та подання даних про фактичні залишки пального та обсяги його обігу за шість звітних днів. Відповідач посилається на те, що відповідні довідки фактично були прийняті контролюючим органом після спливу граничних строків їх подання. Податковий орган вказує, що надані позивачем протоколи не підтверджують факту своєчасного прийняття довідок ДПС та не доводять відсутності вини позивача. Також відповідач зазначає, що лист ДПС, на який посилається позивач, не містить конкретних посилань на спірні довідки, їх дати чи реєстраційні номери. Крім того, відповідач стверджує, що матеріали справи не містять доказів офіційного повідомлення ДПС про обмеження роботи Реєстру саме у спірні дні. У зв`язку з цим відповідач вважає, що у контролюючого органу були правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 6000 грн.
-відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої позивач повторно наголошує, що відповідальність за пунктом 128-1.3 статті 128-1 ПК України настає лише за наявності вини розпорядника акцизного складу у несвоєчасному поданні електронних документів. Також позивач вказує, що відповідач не надав належної оцінки протоколам надсилання довідок, які підтверджують своєчасне направлення документів до ДПС. Окремо позивач звертає увагу на непослідовність позиції відповідача, оскільки у відзиві одночасно йдеться про застосування штрафу за 6 довідок та про несвоєчасне подання 8 довідок. Окрім зазначеного, відповідач акцентує увагу на правомірності проведення перевірки, хоча ця обставина позивачем не оскаржується.
-клопотання відповідача про залучення до участі у справі Головного управління ДПС в Одеській області як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, з приводу якого суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача, якщо рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Отже, необхідною умовою залучення третьої особи є встановлення судом обставин, які свідчать про можливий безпосередній вплив судового рішення на права чи обов`язки такої особи.
Предметом розгляду у цій справі є правомірність податкового повідомлення-рішення №0007380703 від 11.11.2021, прийнятого саме Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків. Сам по собі факт проведення фактичної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області не свідчить про те, що рішення у цій справі безпосередньо вплине на права, свободи, інтереси або обов`язки такого органу. 
Відповідач у поданій заяві не навів конкретного обґрунтування, на які саме права чи обов`язки Головного управління ДПС в Одеській області та яким чином може вплинути рішення суду у цій справі.
За таких обставин суд дійшов висновку, що заява відповідача про залучення Головного управління ДПС в Одеській області як третьої особи є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено фактичну перевірку АЗС Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна», розташованої за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 315, АЗС №16-05.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 04.10.2021 №21808/15-32-09-02/30603572, в якому контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, пункту 21 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та пунктів 5, 6, 7 Порядку ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №891.
Зокрема, в акті перевірки зазначено, що позивачем несвоєчасно передано до Реєстру дані про фактичні залишки пального та обсяги обігу пального з витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу з уніфікованим номером 1003455. Первісно контролюючим органом було зазначено про несвоєчасне подання довідок за 18.12.2020, 03.01.2021, 02.01.2021, 08.01.2021, 05.06.2021, 25.08.2021, 01.01.2021 та 31.12.2020.
Не погодившись із висновками акта перевірки, позивач подав заперечення. 
За результатами розгляду таких заперечень ГУ ДПС в Одеській області частково погодилося з доводами платника та визнало своєчасно поданими довідки за 08.01.2021 та 05.06.2021. Разом із тим висновки перевірки щодо інших шести довідок залишено без змін.
На підставі акта перевірки та з урахуванням результатів розгляду заперечень Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення №0007380703 від 11.11.2021, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 6000 грн, тобто по 1000 грн за кожний несвоєчасно поданий електронний документ.
Позивач, не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, звернувся зі скаргою до ДПС України, однак рішенням ДПС України від 15.06.2022 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення — без змін.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, з урахуванням дії норми закону у часі, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.
Правові відносини у сфері справляння податків і зборів, зокрема повноваження контролюючих органів, права та обов`язки платників податків, порядок проведення податкового контролю, а також підстави та порядок застосування відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Згідно з пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль — це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом, зокрема, щодо дотримання норм законодавства з питань виробництва та обігу підакцизних товарів, наявності ліцензій, свідоцтв, а також обладнання акцизних складів відповідними засобами обліку.
Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків.
За змістом підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства у сфері виробництва, обліку, зберігання та транспортування пального, а також у межах здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу пального.
Відповідно до підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно, крім днів, у які акцизний склад не працює, формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого і реалізованого пального у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15 °C.
Вказаною нормою також передбачено, що дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального за звітну добу, але не пізніше 23 години 59 хвилин такої доби, до початку проведення операцій з обігу пального за добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
Отже, обов`язок розпорядника акцизного складу складається з двох взаємопов`язаних елементів: формування відповідних даних та подання таких даних до контролюючого органу засобами електронного зв`язку у встановлений строк.
Порядок створення та ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, а також порядок передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів визначений Порядком ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 №891.
Пунктом 5 Порядку №891 визначено, що електронні документи для наповнення Реєстру, які формуються розпорядниками акцизних складів та надсилаються до Реєстру за кожним місцем розташування акцизного складу, містять, зокрема, зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів фактичних залишків пального на початок та кінець звітної доби і добового обсягу обігу пального.
Згідно з пунктом 6 Порядку №891 електронні документи для наповнення Реєстру формуються та надсилаються розпорядниками акцизних складів щодня, крім днів, у які акцизний склад не працює. Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального за звітну добу, але не пізніше 23 години 59 хвилин такої доби, та подаються до ДПС не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою.
Відповідно до пункту 7 Порядку №891 інформація вноситься до електронних документів для наповнення Реєстру автоматично шляхом передачі до них даних з витратомірів та рівнемірів, а у передбачених випадках — відповідальною особою розпорядника акцизного складу.
Пунктом 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України передбачено, що незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.
Аналіз наведеної норми свідчить, що обов`язковою умовою притягнення розпорядника акцизного складу до відповідальності є не лише встановлення факту несвоєчасного подання або неподання відповідного електронного документа, а й встановлення вини такого розпорядника у незабезпеченні своєчасного подання документа.
Тобто відповідальність за пунктом 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України не є безумовною та не може застосовуватися виключно з формальних підстав, без з`ясування причин несвоєчасного прийняття або обробки електронного документа інформаційними системами контролюючого органу.
Відповідно до статті 109 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправне, винне діяння або бездіяльність платника податку, контролюючих органів та/або їх посадових осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 112 Податкового кодексу України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за податкове правопорушення за умови наявності в її діянні вини, крім випадків, прямо передбачених Податковим кодексом України. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких передбачена відповідальність, однак не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
З огляду на наведене, при вирішенні питання про правомірність застосування штрафних санкцій за пунктом 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України суд повинен встановити не лише дату фактичного прийняття електронного документа контролюючим органом, а й те, чи вчинив платник податків усі залежні від нього дії для своєчасного формування та направлення такого документа.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, визначених цим Кодексом. В адміністративних справах щодо протиправності рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою його надано; обґрунтовано; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Отже, у цій справі саме відповідач повинен довести, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте з дотриманням вимог закону, а також що позивач винно не забезпечив своєчасне подання відповідних електронних документів.
Оцінюючи доводи сторін та наявні у матеріалах справи докази, суд виходить із того, що спір у цій справі фактично зводиться до питання, чи було з боку позивача допущено винне незабезпечення своєчасного подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального.
Контролюючий орган, приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення, виходив із того, що окремі довідки були фактично прийняті ДПС після спливу граничних строків їх подання. 
Водночас суд звертає увагу, що для застосування відповідальності за пунктом 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України самого факту пізнішого прийняття або реєстрації електронного документа недостатньо. 
Така відповідальність прямо пов`язана із наявністю вини розпорядника акцизного складу у незабезпеченні своєчасного подання документа.
З матеріалів справи вбачається, що позивач надав протоколи надсилання спірних довідок, які підтверджують факт їх формування та направлення до ДПС України засобами електронного зв`язку у межах граничних строків або із вчиненням повторних дій щодо їх направлення. 
Зокрема, довідка за 18.12.2020 була сформована 18.12.2020 та тричі направлялася до ДПС, у тому числі 19.12.2020 о 17:35:19 та 19.12.2020 о 23:23:09; довідка за 31.12.2020 була сформована 31.12.2020 та направлялася 01.01.2021, у тому числі о 16:26:57, 18:15:48 та 23:03:58; довідка за 01.01.2021 була направлена 02.01.2021; довідка за 02.01.2021 була направлена 03.01.2021; довідка за 03.01.2021 була направлена 04.01.2021; довідка за 25.08.2021 направлялася 26.08.2021 двічі.
Наведені обставини свідчать, що позивач вчиняв дії, спрямовані на виконання покладеного на нього податкового обов`язку. Відповідачем, у свою чергу, не надано належних і допустимих доказів, які б спростовували зміст протоколів надсилання або свідчили про те, що такі протоколи є недостовірними, сформованими неналежним програмним забезпеченням, не стосуються спірних довідок або не підтверджують факту направлення документів до ДПС.
Доводи відповідача про те, що довідки фактично були прийняті ДПС пізніше граничного строку, суд оцінює критично, оскільки такі доводи підтверджують лише дату обробки або прийняття електронного документа інформаційною системою контролюючого органу, але не доводять вини платника у такій затримці. Податкове законодавство покладає на розпорядника акцизного складу обов`язок сформувати та подати відповідний електронний документ, однак платник податків не здійснює адміністрування серверів ДПС, не контролює роботу інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючого органу та не може відповідати за технічні затримки, що виникають після направлення документа.
Суд також враховує, що позивач посилається на неналежну роботу Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів-лічильників у грудні 2020 року та січні 2021 року, у зв`язку з чим підприємство зверталося до ДПС України зі скаргою. Відповідь ДПС України, на яку посилається позивач, містить загальний підхід контролюючого органу щодо незастосування відповідальності до розпорядника акцизного складу у випадку, якщо неподання або несвоєчасне подання довідки було спричинене неможливістю вчасного відправлення документа через тимчасове обмеження роботи електронних сервісів та інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС.
Посилання відповідача на те, що зазначений лист ДПС не містить конкретних дат і номерів спірних довідок, саме по собі не спростовує доводів позивача. Такий лист не є єдиним доказом у справі, а оцінюється судом у сукупності з протоколами надсилання, обставинами повторного направлення довідок та відсутністю з боку відповідача доказів вини позивача. Водночас саме на відповідача покладається обов`язок доведення правомірності оскаржуваного рішення, а тому за відсутності доказів винної поведінки платника сумніви щодо причин несвоєчасної обробки електронних документів не можуть тлумачитися на користь контролюючого органу.
Суд відхиляє довід відповідача про те, що позивач не довів вини ДПС у несвоєчасному прийнятті довідок, оскільки предметом доказування у цій справі є насамперед наявність або відсутність вини позивача у незабезпеченні своєчасного подання електронних документів. Пункт 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України вимагає встановлення вини саме розпорядника акцизного складу, а не вини або безвиновності контролюючого органу. Отже, якщо платник податків надав докази своєчасного направлення документів, а контролюючий орган не спростував їх та не довів, що затримка сталася з причин, залежних від платника, підстави для застосування штрафу відсутні.
Крім того, суд звертає увагу на непослідовність позиції відповідача щодо кількості спірних довідок. В оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні штраф застосований у розмірі 6000 грн, тобто за шість електронних документів, тоді як у відзиві відповідач додатково наводить перелік із восьми довідок, зокрема, тих, щодо яких заперечення позивача раніше були частково задоволені. Така обставина свідчить про недостатню визначеність і послідовність позиції контролюючого органу та не може бути покладена в основу висновку про правомірність спірного рішення.
Суд також враховує, що податкове повідомлення-рішення є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, який має бути обґрунтованим, тобто прийнятим з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття. Однак зі змісту позиції відповідача вбачається, що контролюючий орган фактично ототожнив дату прийняття довідок інформаційною системою ДПС із датою їх подання платником, не надавши належної оцінки протоколам надсилання, повторним спробам направлення документів та доводам позивача щодо технічних проблем у роботі Реєстру.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач не довів наявності у діях позивача складу податкового правопорушення, передбаченого пунктом 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України. Зокрема, відповідачем не доведено, що позивач мав реальну можливість забезпечити своєчасне прийняття спірних довідок інформаційними системами ДПС, однак не вжив достатніх заходів для виконання відповідного обов`язку.
Натомість наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що позивач вчиняв активні дії щодо своєчасного формування та направлення довідок до ДПС України. Подальша затримка їх прийняття або відображення у Реєстрі за відсутності доказів вини позивача не може бути самостійною та достатньою підставою для застосування до нього фінансової відповідальності.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення №0007380703 від 11.11.2021 прийняте без належного встановлення всіх істотних обставин, без доведення вини позивача та з порушенням вимог пункту 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.
Відтак адміністративний позов підлягає задоволенню.
Інші доводи сторін висновків суду по суті спору не змінюють.
Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем під час розгляду справи було сплачено судовий збір на суму 2481,00 грн. 
З огляду на те, що адміністративний позов задоволено, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 2481,00 грн. 
Керуючись статтями 2-10, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0007380703 від 11.11.2021.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481,00 грн.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.