ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2026 року	справа № 380/8154/26	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Державної податкової служби у Львівській області з вимогами стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до бюджету податковий борг у сумі 4 100,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог контролюючий орган зазначає, що ОСОБА_1 перебував на податковому обліку та 24 серпня 2023 року самостійно подав заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (зареєстрована за № 130423209128), обравши другу групу платників єдиного податку. 
Позивач наголошує, що згідно з даними інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС, інтегрованих карток платника податків та довідки про заборгованість №1207/5/13-01-13-03 від 03.02.2026, за відповідачем обліковується непогашений податковий борг з єдиного податку з фізичних осіб на загальну суму 4 100,00 грн.
Вказана заборгованість не є наслідком проведення перевірок чи застосування штрафних санкцій, а виникла виключно у зв`язку з порушенням відповідачем обов`язку щодо щомісячної та своєчасної сплати авансових внесків з єдиного податку за період з листопада 2023 року по січень 2024 року включно. Оскільки сума податкового зобов`язання є самостійно узгодженою платником, позивач 16.07.2025 сформував та направив на адресу відповідача податкову вимогу № 0013866-1303-1301. Проте, як зауважує позивач, усупереч нормам чинного законодавства, платник податків не вжив жодних дієвих заходів для погашення податкових зобов`язань, що і зумовило необхідність звернення до суду з позовом про примусове стягнення коштів відповідно до статті 95 Податкового кодексу України.
Ухвалою від 01 травня 2026 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні).
Вказаною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня її вручення для подання відзиву на позовну заяву з відповідними доводами чи запереченнями.
З метою належного інформування учасників процесу, копію ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою та доданими до неї доказами скеровано на відомі суду адреси відповідача. 
Згідно з даними сервісу відстеження поштових відправлень АТ «Укрпошта», поштове відправлення (трек-номер R067163555872), направлене за адресою: 82010, Львівська область, Самбірський район, с. Дроздовичі та вручено одержувачу 09 травня 2026 року. 
Інше поштове відправлення (трек-номер R067163555830), направлене на адресу реєстрації у місті Львові (пров. Лукаша, 4, кв. 331), повернуто до суду 21 травня 2026 року за закінченням встановленого терміну зберігання.
Відтак, суд констатує, що відповідач належним чином повідомлений про наявність судового провадження ще 09 травня 2026 року. Проте, у встановлений судом процесуальний строк він не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та не надав суду жодних пояснень чи доказів, які б спростовували доводи контролюючого органу або підтверджували факт добровільної сплати заборгованості. 
Будь-яких клопотань про продовження процесуальних строків від відповідача також не надходило.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі — КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в :
Фізична особа ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань по єдиному податку з фізичних осіб, що складається із основного платежу.
Заборгованість згідно з картками особових рахунків та довідкою про податкову заборгованість № 1207/5/13-01-13-03 від 03.02.2026 складає 4100,00 гривень та виникла на підставі:
- По єдиному податку з фізичних осіб – 4 100,00 грн: Заява про застосування спрощеної системи оподаткування № 130423209128 вiд 24.08.2023 на суму 4 100,00 грн.
Відповідно до вказаної заяви, відповідач обрав 2 (другу) групу платників єдиного податку. Як підтверджується детальним витягом з інтегрованої картки платника податків (ІКПП), вказана сума податкового боргу в розмірі 4 100,00 грн сформувалася з наступних обов`язкових щомісячних платежів:
1 340,00 грн — авансовий внесок з єдиного податку (граничний термін сплати 20.11.2023);
1 340,00 грн — авансовий внесок з єдиного податку (граничний термін сплати 20.12.2023);
1 420,00 грн — авансовий внесок з єдиного податку (граничний термін сплати 20.01.2024).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, статус платників податків, їхні права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства детально, спеціально і комплексно регулює Податковий кодекс України (далі — ПК України).
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, кожен платник податків зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Згідно з базовими приписами пункту 36.1 статті 36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені законодавством.
Механізм нарахування та конкретні строки сплати єдиного податку для обраної відповідачем групи чітко та безальтернативно врегульовані статтею 295 ПК України.
Так, відповідно до пункту 295.1 статті 295 ПК України, платники єдиного податку першої і другої груп зобов`язані сплачувати єдиний податок шляхом здійснення щомісячного авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. При цьому законодавцем передбачено диспозитивне право таких платників здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском одразу за весь податковий (звітний) період (квартал або рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Водночас, згідно з пунктом 295.2 статті 295 ПК України, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється виключно контролюючими органами на підставі первинної заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку.
Отже, в силу прямої вказівки закону, податкове зобов`язання з єдиного податку для платника другої групи є автоматично узгодженим з моменту подання ним відповідної заяви про застосування спрощеної системи оподаткування. Відтак, контролюючий орган щомісяця здійснює нарахування такого податку у фіксованому розмірі без необхідності прийняття та направлення окремих податкових повідомлень-рішень (ППР), а платник, у свою чергу, несе абсолютний обов`язок його своєчасно сплачувати незалежно від результатів своєї господарської діяльності у конкретному місяці.
Суд констатує, що вказані суми самостійно узгоджених податкових зобов`язань відповідачем у законодавчо встановлені строки до державного бюджету сплачені не були, внаслідок чого вони набули юридичного статусу податкового боргу. Жодних доказів оскарження цих нарахувань, їх скасування у судовому чи адміністративному порядку відповідачем до суду не надано.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг — це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Порядок та етапи примусового стягнення податкового боргу жорстко регламентуються главою 9 розділу ІІ Податкового кодексу України. Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган зобов`язаний надіслати (вручити) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
На виконання зазначеної норми позивачем було сформовано податкову вимогу форми «Ф» від 16.07.2025 № 0013866-1303-1301 на загальну суму боргу 4 100,00 грн. 
Вказану податкову вимогу надіслано рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення на адресу місця проживання відповідача ( АДРЕСА_1 ).
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.
Водночас, пунктом 95.2 статті 95 ПК України встановлено чіткий часовий запобіжник, спрямований на дотримання балансу інтересів держави та платника: стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
У свою чергу, пунктом 95.3 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків, здійснюється виключно за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. 
Крім того, підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючим органам прямо надано право звертатися до суду з позовами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках на суму такого боргу.
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд констатує, що визначена законодавством досудова процедура, яка обов`язково передує зверненню до суду з позовом про стягнення податкового боргу (коректне нарахування зобов`язань, правомірне визначення їх як боргу, формування та направлення податкової вимоги, витримка необхідного 30-денного строку для надання можливості добровільного погашення), позивачем дотримана.
Попри це, заборгованість зі сплати єдиного податку у загальному розмірі 4 100,00 грн відповідачем добровільно не погашена.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною другою цієї ж статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У даному ж випадку (стягнення коштів за позовом суб`єкта владних повноважень) позивач виконав свій процесуальний обов`язок та надав вичерпний обсяг належних, допустимих та достовірних доказів (витяги з ІКПП, копії заяв, докази направлення вимоги), які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують наявність у ОСОБА_1 непогашеного податкового боргу. Відповідач цих обставин жодним чином не спростував.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Головного управління ДПС у Львівській області є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до пункту 27 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та його територіальні органи в частині стягнення сум податкового боргу звільняються від сплати судового збору.
Зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачував в силу закону, а будь-яких інших процесуальних витрат на залучення свідків чи проведення експертиз у цій справі не було, правові підстави для розподілу судових витрат у цій справі відсутні.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ) до бюджету податковий борг в сумі 4100 (чотири тисячі сто) гривень 00 копійок.
3. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 17.06.2026 року.

Суддя Коморний О.І.