521/7478/26
1-кп/521/1625/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 травня 2026 року    м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №12026167470000075 від 15.03.2026 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою:  АДРЕСА_2 військовослужбовця який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , який на монет вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді такелажника 2 відділення 1 такелажного взводу такелажної роти, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідуванням обставинами вчиненого ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України та у присутності захисника – адвоката ОСОБА_4 підписав заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.
За результатами спрощеного провадження судом встановлено, ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем за призивом під час мобілізації, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді такелажника 2 відділення 1 такелажного взводу такелажної роти, у військовому званні «солдат», 23 березня 2026 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 11 години 36 хвилини, проходячи по вул. Житомирській, м.Одеса, більш точну адресу під час судового розгляду не встановлено, знайшов на землі прозорий полімерний зіп-пакет всередині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору, і зробивши висновок, що всередині зіп-пакету міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено, у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 13, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними №62/95-ВР» від 15.02.1995, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи намір на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, без мети збуту, для власного споживання, підібрав прозорий полімерний зіп-пакет всередині якого знаходилась кристалічна речовина білого кольору, масою 0,222 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено –PVP, хімічна назва: 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он. Кількісний вміст PVP становить 0,181г, і таким чином незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої відповідно до списку 2 таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 – заборонено, кількісний вміст якого становить 0,181 г, що є більше ніж невеликий розмір, передбачений Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Наказом Міністерства охорони здоров`я від 01.08.2000 № 188, та продовжуючи реалізацію свого кримінально-протиправного умислу, незаконно зберігав придбану ним особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), з метою особистого вживання, без мети збуту до моменту її вилучення працівниками відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області 23.03.2026 року під час проведення огляду місця події в період часу з 12.17. год. по 12.20. год., за адресою: м.Одеса, вул. Житомирська, біля буд. 2.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, без мети збуту.
Обставини вчинення ОСОБА_3 вказаного кримінального проступку не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту письмові заяви.
Згідно з ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.
На виконання вимог ч.3 ст.302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані: 1) заява ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 , про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні; 2) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
Згідно з ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, керуючись вимогами КПК України щодо спрощеного провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, доведена, при цьому дії обвинуваченого кваліфіковані вірно, як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, без мети збуту.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.66 КК України, суд визнає її щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.
З огляду на викладене суд, враховуючи особу обвинуваченого, його щире каяття як пом`якшуючу обставину, приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.
Беручи до уваги, що відомості про матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_3 суду не надані та враховуючи, що покарання не має на меті завдати страждань, а лише здійснює виховний вплив, суд приходить до висновку, що сплату призначеного ОСОБА_5 штрафу слід розстрочити на 12 місяців, шляхом надання можливості сплачувати штраф щомісячно рівними частинами, що буде відповідати меті покарання в розумінні ст.50 КК України. При цьому суд звертає увагу, що розстрочка штрафу не позбавляє обвинуваченого за наявності матеріальної можливості сплатити штраф у повному обсязі.
Відповідно до ст.100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів та арешту майна.
Запобіжні заходи не обиралися.
Крім того, відповідно до вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченої підлягають стягненню витрати на залучення експерта.
Керуючись ст. ст.100, 107, 124, 369,370,373,374,381,382 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Розстрочити ОСОБА_3 сплату штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, рівними частинами на строк 12 (дванадцять) місяців, встановивши суму виплати штрафу щомісячно у розмірі 1416 (одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 67 (шістдесят сім) копійок та в останній місяць у розмірі 1416 (одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 63 (шістдесят три) копійки в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу він має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. 
Речові докази після набрання вироком законної сили : 
-диск DVD-R, на якому записані та зафіксовані обставини, які мали місце 23.03.2026 року - залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження;
-кристалічну речовину білого кольору, масою 0,222 г, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), кількісний вміст PVP становить 0,181 г, яку передано на зберігання до централізованої камери речових доказів відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, квитанція (порядковий номер) №1893, – знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 18.04.2026 року № СЕ-19/116-26/7329-НЗПРАП у розмірі 5776,32 грн. 
На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд м.Одеси, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1