Справа № 344/22994/25 
Провадження № 2/344/2481/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ  
12 червня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої – судді Бабій О.М.
секретаря Семенюка А.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, - 
В С Т А Н О В И В: 

Представник позивача адвокат Андрійків Х.І. звернувся в суд з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 29.04.2021 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. Відповідно до умов договору Позикодавець передав Позичальникові строком до 19 квітня 2022 року, а позичальник прийняв від нього строком до 19 квітня 2022 року грошові кошти в розмірі 167869,80 грн., що в еквіваленті становить 6000 (шість тисяч доларів США), виходячи з встановленого НБУ обмінного курсу 1USD=27,9783 гривні на день укладення цього договору. Таку ж саме суму грошових коштів без нарахування процентів позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві до 19 квітня 2022 року. За домовленістю сторін кошти будуть повертатися Позичальником Позикодавцеві щомісячно в термін до 15 числа поточного місяця платежами в сумі 13989,15 грн., що є еквівалентом 500 (п`ятсот) доларів США, виходячи з встановленого НБУ обмінного курсу 1 USD=27,9783 гривні на день укладання цього договору. Згідно з п.2 Договору, Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю одержані у позику грошові кошти у порядку та умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п.3 Договору, виконання Позичальником свого зобов`язання за цим Договором має бути здійснено в місті Івано-Франківську готівкою. Про повернення Позичальником коштів буде свідчити заява Позикодавця підпис на якій буде завірено нотаріально. Згідно з п.4 Договору, якщо Позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми. Пунктом 5 Договору передбачено, якщо Позичальник своєчасно не поверне позичені кошти, Позикодавець має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. У вищевказаний строк Відповідач, порушивши договірні зобов`язання, позику не повернув. Відповідно є підстави для сплати останнім штрафних санкцій у вигляді 3% річних та інфляційних втрат за період прострочення з 20 травня 2022 року по 06 листопада 2025 року (дата формування претензії). З урахуванням наявної заборгованості у розмірі 167869,80 грн., Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю штрафні санкції, нараховані за весь час прострочення виконання зобов`язань за Договором на загальну суму 89 886,72 грн., 3% річних – 17 881,58 грн. та 72 005,14 грн. - інфляційних втрат (розрахунок додається). Таким чином, загальна сума заборгованості складає 257 756,52 (двісті п`ятдесят сім тисяч сімсот п`ятдесят шість гривень п`ятдесят дві копійки) грн., з яких: 167 869,80 грн. - заборгованість за Договором, 89 886,72 грн. – штрафні санкції. Намагаючись вирішити питання про повернення відповідачем заборгованості, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою виконати взяті на себе договірні зобов`язання та негайно сплатити наявну заборгованість. Зокрема, 12.11.2025, у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору позики, позивачем за зареєстрованим місцем проживання відповідача з використанням засобів поштового зв`язку було надіслано претензію, у якій позивач просив в 10-денний термін з дня отримання відповідної претензії здійснити оплату наявної заборгованості, а також штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язання згідно відповідного Договору, що становить загальну суму 257756,52 грн. Однак, станом на день звернення до суду із позовною заявою про стягнення коштів жодної відповіді за результатами розгляду претензії відповідачем не надано і відповідно заборгованість на рахунок позивача також не сплачено. 
Представник позивача адвокат Андрійків Х.І. подала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, підтримуючи позовні вимоги, а також надала оригінал нотаріально посвідченого договору позики від 19.04.2021 року.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суд не повідомив.
У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором позики з позичальника.
Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно пункту першого частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Представником позивача долучено до матеріалів справи нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів від 19.04.2021 року, який укладено між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник).
Згідно умов договору: 1. ПОЗИЧАЛЬНИК при укладенні цього договору передав ПОЗИЧАЛЬНИКОВІ строком до 19 квітня 2022 року, а ПОЗИЧАЛЬНИК прийняв від нього строком до 19 квітня 2022 року грошові кошти в розмірі 167869,80 грн., що в еквіваленті становить 6000 доларів США, виходячи з встановленого НБУ обмінного курсу 1 USD = 27,9783 грн. на день укладення цього договору. Таку ж саме суму грошових коштів без нарахування процентів ПОЗИЧАЛЬНИК зобов`язується повернути ПОЗИКОДАВЦЕВІ до 19 квітня 2022 року. За домовленістю сторін кошти будуть повертатися Позичальником Позикодавцеві щомісячно в термін до 15 числа поточного місяця платежами в сумі 13989,15 грн., що є еквівалентом 500 доларів США, виходячи з встановленого НБУ обмінного курсу 1 USD = 27,9783 грн. на день укладення цього договору. 2. ПОЗИЧАЛЬНИК зобов`язується повернути ПОЗИКОДАВЦЮ одержані у позичку грошові кошти у порядку та умовах, передбачених цим договором. 3. Виконання ПОЗИЧАЛЬНИКОМ свого зобов`язання за цим договором має бути здійснено у місті Івано-Франківську готівкою. Про повернення ПОЗИЧАЛЬНИКОМ коштів буде свідчити заява ПОЗИКОДАВЦЯ, підпис на якій буде завірено нотаріально. 4. У разі, якщо ПОЗИЧАЛЬНИК своєчасно не поверне суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 (три) проценти річних від простроченої суми. 5. У разі, якщо ПОЗИЧАЛЬНИК своєчасно не поверне позичені гроші, ПОЗИКОДАВЕЦЬ має право подати цей договір до стягнення у строки, передбачені чинним законодавством України. Звернення стягнення здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. 6. ПОЗИЧАЛЬНИК стверджує, що не матиме заперечень проти звернення ПОЗИКОДАВЦЯ до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису про безспірне стягнення заборгованості у разі невиконання ним, ПОЗИЧАЛЬНИКОМ, свого зобов`язання за цим договором на умовах, що в ньому передбачені. 8. Цей договір вважається укладеним з моменту передачі ПОЗИКОДАВЦЕМ грошей ПОЗИЧАЛЬНИКОВІ.
Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. 19 квітня 2021 року. 
Отже як встановлено із договору відповідач отримав кошти у сумі 167869,80 грн., що в еквіваленті становить 6000 доларів США, виходячи з встановленого НБУ обмінного курсу 1 USD = 27,9783 грн. на день укладення цього договору.
12.11.2025, у зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору позики, позивачем за зареєстрованим місцем проживання відповідача з використанням засобів поштового зв`язку було надіслано претензію, у якій позивач просив в 10-денний термін з дня отримання відповідної претензії здійснити оплату наявної заборгованості, а також штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язання згідно відповідного Договору, що становить загальну суму 257756,52 грн. Однак, станом на день звернення до суду із позовною заявою про стягнення коштів жодної відповіді за результатами розгляду претензії відповідачем не надано і відповідно заборгованість на рахунок позивача також не сплачено (а.с.14, 19-20, 21, 22-23).
Згідно статті 525 Цивільного кодексу, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк.
В позовній заяві зазначено, що відповідач ОСОБА_2 порушив договірні зобов`язання та позику не повернув. Станом на час звернення до суду відповідач не повернув грошові кошти, які були отримані в позику в розмірі 167869,80 грн.
Відтак, суд приходить до переконання, що позовні вимоги у частині стягнення із відповідача грошових коштів сумі 167869,80 грн. (заборгованість за договором позики) - є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Згідно вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до ст.625 ЦК України. 
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Згідно розрахунку позивача з урахуванням наявної заборгованості у розмірі 167869,80 грн., позивачем нараховані за період прострочення виконання зобов`язань за Договором з 20.05.2022 року по 06.11.2025 року на загальну суму 89 886,72 грн., 3% річних – 17 881,58 грн. та 72 005,14 грн. - інфляційних втрат.
В той же час в п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду дія п.18 Прикінцевих положень ЦК України розповсюджується на усі види кредитних (позикових) боргових зобов`язань, як перед юридичними, так і перед фізичними особами (не на заборгованість по комунальних платежах, тощо).
Отже позовна вимога про стягнення із відповідача нарахованих за період прострочення виконання зобов`язань за Договором з 20.05.2022 року по 06.11.2025 року на загальну суму 89 886,72 грн., 3% річних – 17 881,58 грн. та 72 005,14 грн. - інфляційних втрат, не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.
В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не надано.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До матеріалів справи стороною позивача долучено копію договору №50/2021 про надання правової допомоги від 24.09.2021 року укладеного між адвокатським об`єднанням «Індекс» та позивачем ОСОБА_1 (а.с.10-12), копію додаткової Угоди №2 від 12.12.2025 до договору про надання правової допомоги (а.с.13), в якій зазначено про вартість послуг з надання правової допомоги складає 20000 грн. (ця сума є фіксованою, не залежить від обсягу фактично наданих послуг та оплачується клієнтом протягом 20 днів після набрання рішенням законної сили у разі повного або часткового задоволення позовних вимог та копія ордеру на надання правничої допомоги видана адвокатським об`єднанням «Індекс» (а.с.9).
За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню в сумі 167869,80 грн., що становить 65,15% заявлених позовних вимог - 257756,52 грн., то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13030 грн., що є пропорційним до розміру задоволених вимог.
Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 13030 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно копії посвідчення Серія НОМЕР_1 від 22.05.2024 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, що відповідно звільняє його від сплати судового збору на підстав ч. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».
Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави слід стягнути 1678 грн. 69 коп. судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог виходячи з розрахунку: 167869,80 грн. (розмір задоволених позовних вимог)*2577,56 грн. (сума судового збору, яка мала б бути сплачена при поданні позову)/257756,52 грн. (розмір заявлених позовних вимог).
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.
На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 625, 1048, 1049 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд, – 
У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Андрійків Христина Ігорівна, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_3 , заборгованість за договором позики від 19.04.2021 року у розмірі 167 869,80 грн. 
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_2 , на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок UA908999980313111256000026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір в розмірі 1678 грн. 69 коп.
В задоволенні решти вимог позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено 12 червня 2026 року