Справа № 509/4800/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Козирського Є. С.
при секретарі: Лепешенковій В.А., 
представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Карась М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Овідіополь в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» про визнання протиправним та скасування рішення комісії

ВСТАНОВИВ:

02.09.2025 ОСОБА_2 звернулась до Овідіопільського районного суду Одеської області з позовом про визнання протиправним та скасування рішення комісії Акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" від 30.04.2025 № 432, яким задоволено акт про порушення, складений щодо Позивача та на підставі чого було здійснено перерахунок обсягу природного газу на суму 186 489,37 грн.
Позовні вимоги позивач обгрунтовував відсутністю доказів належного повідомлення про припинення розподілу природного газу, не направленням Відповідачем Позивачу акту на припинення газопостачання, пропущенням Відповідачем двох місячного строку для розгляду акту про порушення, відсутністю належної відеофіксації, відмови споживача від підписання акту про порушення, відсутністю доручення у Відповідача на припинення газопостачання природного газу Позивачу, відсутністю факту порушення у Позивача.
Ухвалою суду від 05.09.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.
19.09.2025 до суду відповідачем, через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, згідно з якого Відповідач позовні вимоги не визнає та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В свою чергу позиція Відповідача щодо заперечення позовних вимог полягала в тому, що за адресою Позивача у встановленому законом порядку було припинено газопостачання. Однак Позивач без відома і рішення АТ «Одесагаз» втрутився в роботу газорозподільної системи та самовільно відновив газопостачання, що є порушенням вимог Кодексу. При цьому, Відповідачем було надано до відзиву на позовну заяву відео, як стверджує Відповідач щодо фіксації відмови споживача від підписання акту про порушення. В частині ж не належності повідомлення позивача, то відповідач вважає ці недоліки формальними, які не дають підстав для задоволення позовних вимог.
Разом із позовом позивач звернувся до суду з клопотанням про залучення третьої особи, в якому просив суд залучити Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, посилаючись на те, що, прийняте рішення за цим позовом може вплинути на права на обов`язки НКРЕКП, зокрема, застосування до АТ «Одесагаз» адміністративно-господарських санкцій (штрафів). Додатково пояснює, що відповідач є суб`єктом господарювання, який займає монопольне становище на ринку товару, а тому прийняте рішення по цій справі може вплинути на права та обов`язки Антимонопольного комітету України, який також просить залучити до участі у справі в якості третьої особи.
Ухвалою Суду від 13.01.2026 в задоволенні клопотання представника позивача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, відмовлено.
Ухвалою Суду від 13.01.2026, підготовче провадження у справі закрито та призначено судову справу до судового розгляду по суті.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Сторонами у справі не заперечується, а наявними доказами підтверджується, що позивач є побутовим споживачем природного газу, зокрема відповідачем надаються позивачу послуги з розподілу природного газу до будинку АДРЕСА_1 , власником якого є позивач. Крім того, дана обставина підтверджується заявою-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 08.10.2021, яка підписана позивачем.
21.06.2024 постачальником природного газу позивача – Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» направлено позивачу і відповідачу повідомлення (доручення) № 119/4.3.1-32141-2024/250608960 на припинення (обмеження) газопостачання споживачу та пломбування вхідної запірної арматури.
Заступником голови правління відповідача підписано службову записку від 08.07.2024 на припинення газопостачання 12.07.2024 побутовим споживачам, серед яких був і позивач.
08.07.2024 Відповідачем складено та підписано повідомлення про припинення газопостачання (розподілу) природного газу позивачу.
12.07.2024 відповідачем складено акт на відключення позивача, шляхом перекриття крану на вулиці на вводі з пломбуванням пломбою № R38998388.
В подальшому відповідач склав акт про порушення від 21.01.2025 № 07153, де зазначив про несанкціоноване відновлення газопостачання, уточнивши – «самостійно знята пломба на вхідному крані». В цей же день, 21.01.2025 працівники відповідача здійснили повторне відключення позивача.
На засіданні комісії відповідача з розгляду актів про порушення, яка відбулась 27.02.2025 прийнято рішення № 362, згідно з якого засідання комісії було перенесено, у зв`язку з необхідністю додаткового обстеження опалювальної площі.
21.03.2025 засідання комісії відповідача також було перенесено по заяві позивача, у зв`язку з чим було прийнято рішення № 378.
В подальшому за участі працівників відповідача та безпосередньої участі позивача, було складено акт обстеження від 25.04.2025, де містилась інформація про опалювальну площу будинку позивача за яким попередньо вчинялись відповідачем дії щодо припинення розподілу природного газу, зокрема вказано, що опалювальна площа 510 м. кв., підключено тільки 1 поверх, а в зимовий період опалюється тільки 310 кв. м. 
30.04.2025 відповідач на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, рішення № 432 задовольнив акт про порушення від 21.01.2025 № 07153, складений щодо позивача. При цьому, за результатами такого рішення, також відповідачем було складено акт-розрахунок від 30.04.2025 про донарахування відповідачем позивачу необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу, а саме 24 638,60 м. куб. вартістю 186 489,37 грн.
17.07.2025 представник позивача, адвокат Довгалюк Р. О., звернувся до відповідача з заявою про скасування рішення комісії від 30.04.2025 № 432. В свою чергу, відповідач надав відповідь, з якої вбачається, що рішенням від 18.07.2025 № 549 комісії відповідача з розгляду актів про порушення, попереднє рішення комісії, залишено без змін.
Суд вважає, що припинення газопостачання (розподілу) природного газу відповідачем позивачу 12.07.2025 відбувалось з порушенням вимог чинного законодавства на момент припинення, зокрема з огляду на наступне.
Припинення газопостачання (розподілу природного газу) відбувалось на підставі договору на виконання робіт з припинення/обмеження газопостачання від 29.11.2023 № 050-2024/101/ПГ-4958-ПО, який укладений між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України». При цьому, в п. 2.1 вказаного вище договору передбачено, що обсяг та терміни виконання робіт з припинення/обмеження постачання природного газу споживачу визначаються замовником у письмовому дорученні.
Водночас, в повідомленні (дорученні) від 21.06.2024 №119/4.3.1-32141-2024/250608960 Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» адресованому відповідачу (копія позивачу), зазначено про необхідність проведення заходів з припинення/обмеження газопостачання (розподілу) природного газу за адресою позивача до 07:00 години 08.07.2024. Натомість, за дійсних обставин справи, що підтведжується належними та допустимим доказами і визнається сторонами, що такі заходи з припинення розподілу природного газу відповідачем реалізовані відносно позивача, тільки 12.07.2024.
Відповідно до абзацу другого пункту 15 Правил постачання природного газу, які затверджені постановою від № Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг передбачено, що постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає Оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу/транспортування природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно обмежити чи припинити розподіл (транспортування) природного газу на об`єкт (об`єкти) споживача. У такому разі Оператор ГРМ/ГТС відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює відповідне обмеження чи припинення розподілу/транспортування природного газу з дотриманням правил безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема Кодексу газорозподільних систем або Кодексу газотранспортної системи.
При цьому, доводи сторони відповідача, стосовно того, що позивач не є стороною договору з ТОВ «ГК «Нафтогаз України», а від так не може посилатись на нього або на його не належне виконання, Суд оцінює критично, в силу того, що за своєю правовою природою даний договір є договором підряду з виконання робіт з припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) третім особам – споживачам природного газу, а відтак від належного виконання його умов, буде залежити і правомірність дій відповідача, як виконавця за договором на виконання робіт з припинення/обмеження газопостачання.
Згідно з ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а відтак умови викладені в договорі (пункт 2.1), з посиланням на письмове доручення замовника (ТОВ «ГК «Нафтогаз України»), стосовно припинення/обмеження газопостачання, в тому числі в частині строку до якого необхідно виконати такі дії відповідачу, є обов`язковими до виконання, як умова договору на виконання робіт з припинення/обмеження газопостачання від 29.11.2023 № 050-2024/101/ПГ-4958-ПО.
За дійсних обставин справи, таке порушення, як несанкціоноване відновлення газопостачання, яке визначене пп. 2 п. 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем і яке було інкриміноване відповідачем позивачу, перебуває в нерозривному причинно-наслідковому зв`язку з обставинами припинення споживачу газопостачання (розподілу природного газу), а відтак оцінка обставин припинення газопостачання при такому порушення є об`єктивно обумовленою необхідністю, яка потребує дослідження та відповідної правової оцінки, в тому числі зі сторони суду.
Зокрема наведені в позовній заяві підстави, щодо не направлення відповідачем позивачу повідомлення про припинення газопостачання (розподілу природного газу).
Як вбачається зі змісту абзацу другого п. 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначено, що якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ.
В той же час, не дотримання відповідачем порядку припинення газопостачання – не направлення позивачу повідомлення згідно з абзацу другого п. 1 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, має наслідком визнання порушення відповідачем встановленого порядку припинення газопостачання (розподілу природного газу).
Аналогічну позицію поділяє і Верховний суд у складі Касаційного цивільного суду. Так в постанові від 20.01.2021 по справі № 548/836/18 було сформульовано наступний правовий висновок: «Суди не врахували, що припинення газопостачання позивача з підстави несвоєчасної та/або неповної оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу було здійснене відповідачем з порушенням встановленого порядку; не встановили чи повідомляв Оператор ГРМ споживача про припинення газопостачання не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання з зазначеної підстави та чи впливає зазначене порушення з боку Оператора ГРМ на подальшу кваліфікацію поновлення позивачем газоспоживання як порушення Кодексу ГРМ; аналіз матеріалів справи свідчить про наявність доказів направлення рекомендованим поштовим відправленням ОСОБА_1 . Акту про порушення № 15 від 05 грудня 2017 року (т. 1., а. с. 120-123), втім не містить доказів вручення або направлення актів про припинення розподілу природного газу від 11 вересня 2017 року та 13 грудня 2017 року.».
В частині підстав позову, стосовно пропущення відповідачем двох місячного строку на розгляд акту про порушення, Суд вважає за необхідне вказати на таке.
Відповідно до абзацу першого п. 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ визначено, що акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу»).
Згідно з ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові від 03.10.2024 Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду по справі № 911/1046/23 зроблено наступний висновок щодо застосування норм права: «Отже, судами попередніх інстанцій у розгляді цього спору, зокрема, з`ясовано обставини того, що розгляд комісією Оператора ГРМ актів про порушення №№ 5036, 5037 від 29.12.2021 відбувся з порушенням встановленого абзацом першим пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС двомісячного строку, а також з порушенням вимог пункту 9 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС у неповноважному складі, що було обумовлено упущеннями самого відповідача, який не забезпечив належну роботу комісії Оператора ГРМ з розгляду актів про порушення у січні-лютому 2022 та протягом травня 2022-січня 2023 року.».
Аналогічна позиція викладена в постанові від 07.07.2023 Об`єднаної палати Верховного суду по справі № 911/3342/21.
Згідно з підпункту 14 пункту 2.2 розділу 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою від 16.02.2017 № 201 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг визначено, що при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог: дотримуватися вимог чинного Кодексу газорозподільних систем, а також виконувати умови укладених із споживачами договорів розподілу природного газу відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП.
Таким чином, саме на відповідача, як оператора газорозподільної системи покладено обов`язок дотримуватись норм законодавства України, саме відповідач з моменту складення акту про порушення від 21.01.2025 № 07153 і до 21.03.2025, закінчення двох місячного строку, мав можливість вжити всіх заходів, в тому числі і здійснити дообстеження, яке відбулось 25.04.2025.
В частині підстав позову, стосовно відсутності підпису споживача в акті про порушення від 21.01.2025 № 07153, то Суд вважає за необхідне зауважити, що Кодекс газорозподільних систем встановлює чіткі та вичерпні імперативні дії, які має виконувати оператор газорозподільної системи.
Так, відповідно до абзацу першого п. 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали:
або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою;
або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або Національної поліції України, житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборної особи будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представника органу місцевого самоврядування тощо) за умови посвідчення цієї особи.
За дійсних обставин справи, відповідач надав до суду з відзивом, через підсистему «Електронний суд» два відеозаписи, однак такі відео надані відповідачем, в силу їх вмісту, виключають їх оцінку, як належних та допустимих доказів, адже одне відео стосується виключно лічильника газу і не фіксувало обставин підписання (відмови від підписання зі сторони позивача) акту про порушення від 21.01.2025 № 07153, а друге відео не дозволяє встановити, ані візуально, ані в інший спосіб хто діє від імені споживача (позивача) і чи загалом мова, під час відеофіксації йде саме про акт про порушення від 21.01.2025 № 07153. 
Беручи до уваги зазначене, відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували дотримання відповідачем, як оператором газорозподільної системи, абзацу першого п. 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.
В постанові від 18.03.2020 Великої палати Верховного суду по справі № 129/1033/13-ц вказано, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).
ЄСПЛ вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі Проніна проти України (Pronina v. Ukraine, заява № 63566/00, § 23)). Аналогічна позиція, викладена в постанові від 27.05.2026 Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду по справі № 642/886/24.
Передусім, суд задовольняючи позовні вимоги, керувався зібраними у справі доказами, які є належними та допустимими, нормами матеріального та процесуального права, водночас надаючи оцінку доводам та запереченням сторін даної справи, суд вважає, що підстави позову, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, що мало наслідком задоволення судом позовних вимог.
Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В частині судових витрат на судовий збір, то з огляду на задоволення позовних вимог і з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України.

Керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» про визнання протиправним та скасування рішення комісії, задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» від 30 квітня 2025 року № 432, яким задоволено акт про порушення від 21.01.2025 № 07153, який складений щодо ОСОБА_2 та за яким здійснено донарахування згідно з акту-розрахунку від 30.04.2025 № 432, у сумі 186 489,37 грн вартості необлікованого (донарахованого) обсягу природного газу з липня 2024 року по січень 2025 року.
Стягнути з Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» (ідентифікаційний код: 03351208) на користь держава судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 01 червня 2026 року.
  Суддя:	  	Є.  С.  Козирський